Справа № 544/2852/25
пров. № 2-а/544/1/2026
Номер рядка звіту 139

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
16 січня 2026 року м. Пирятин 
Пирятинський районний суд Полтавської області у складі
головуючої судді Сайко О.О.,
за участі секретаря судового засідання Костенко Т. В.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду по вул. Соборна, 41, у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Крата Андрія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,
у с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 листопада 2025 року об 11.51 інспектором Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавської області Крат Андрієм Анатолійовичем відносно нього винесена постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №6075282, зафіксоване в не автоматичному режимі. Відповідно до винесеної постанови, позивачем було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП. Як зазначено в постанові, 03.11.2025 року об 11.51 позивач керував транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» та здійснив проїзд до прилеглої території, чим порушив пункту 8.4.в. ПДР України. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим та неправомірним, оскільки його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, відсутня, а зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав. Дійсно, 03.11.2025 року приблизно о 11 год. 30 хв. він керував власним транспортним засобом Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у правому крайньому ряду вулиці Володимирська міста Лубни та маючи намір здійснити поворот праворуч до магазину «Маркетопт» (вул. Володимириська,98). Водночас по ходу руху автомобіля на правому узбіччі в зоні видимості водія приблизно за 50 метрів до місця повороту до магазину «Маркетопт» розміщений знак 3.24 «Розворот заборонено», який забороняє розворот транспортних засобів. Інші дорожні знаки (зокрема який забороняє поворот праворуч) чи таблички до дорожніх знаків, відсутні.
Сам знак «В`їзд заборонено» встановлений на в`їзді в майданчик, який використовується для стоянки транспортний засобів біля магазину «Маркетопт», обабіч дороги на лівій стороні, тобто на боці, протилежному напрямку руху автомобіля. Тобто, водію автомобіля, який здійснює поворот, він стає видимим лише після початку здійснення зазначеного маневру. Таким чином, є очевидним, що через таке розміщення даний знак є невидимим для водія та не сприймається ним, відповідно належна реакція водія на нього і виконання його вимог не можливе.
Вважає, що відповідачем у своїй діяльності порушено принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітника поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність його вини (показання свідків, огляд розміщення дорожніх знаків тощо). Водночас відразу на місці зупинки було складено оскаржувану постанову та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340,00 грн.
Враховуючи, що знак «В`їзд заборонено» був невидимим для нього та не сприймався ним, відповідно усвідомити та передбачити можливу протиправність своїх дій і можливе настання шкідливих наслідків він не міг, тобто ознаки юридичного складу адміністративного правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єктивна сторона (зокрема, вина) відсутні. Вважає, що скоєне ним порушення Правил дорожнього руху не є адміністративним правопорушенням, за яке передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу.
Зазначає, що інспектор Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавської області Крат Андрій Анатолійович під час розгляду справи про порушення позивачем Правил дорожнього руху не здійснив всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи та неправомірно виніс постанову серії ЕНА №6075282 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Просив скасувати вказану постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
Відповідач 06.01.2026 надав відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , у якому вважає позов безпідставним та необґрунтованим, повністю заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Посилання позивача на те, що він не побачив дорожній знак, є суб`єктивним та не спростовує факту порушення. Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, зміною напрямку руху або будь яким маневром водій зобов`язаний переконатися, що такий маневр не суперечить вимогам Правил дорожнього руху. Отже обов`язок водія полягає не в реагуванні на дорожній знак уже після початку маневру, а в оцінці дорожньої обстановки та виконанні вимог ПДР до його початку. Згідно ПДР України дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» забороняє в`їзд усіх транспортних засобів. Зазначений дорожній знак встановлено відповідно до п. 14.5.20 ДСТУ 4100:2014, а саме для організації відокремленого в`їзду та виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки ТЗ, майданчиках відпочинку, АЗС тощо. Дорожній знак 3.21 відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, не пошкоджений, сторонні елементи, які б перешкоджали видимості, відсутні.
Таким чином, доводи позивача про невидимість дорожнього знаку та неможливість виконання його вимог не спростовують факту порушення вимог дорожнього знаку «В`їзд заборонено», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що знак «В`їзд заборонено» був невидимим для нього та не сприймався ним до початку маневру повороту. По ходу руху його автомобіля дійсно знаходився дозволений поворот для в`їзду на майданчик для стоянки транспортних засобів біля магазину «Маркетопт», але він не міг ним скористатися, оскільки там були запарковані транспортні засоби.
Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Суд, заслухавши позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію"(далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).
У відповідності до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені частиною першою статті 122 КУпАП.
Судом установлено такі факти:
Згідно оскаржуваної постанови серії ЕНА №6075282 від 03.11.2025, винесеної поліцейським Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшим сержантом поліції Кратом А.А., 03.11.2025 року об 11.51 год позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом NissanQashqai д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Володимирському міста Лубни Полтавської області, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» та здійснив проїзд до прилеглої території, чим порушив пункту 8.4.в. ПДР України та повинен нести адміністративну відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП України. На правопорушника накладено штраф за вчинене правопорушення в розмірі 340 грн (а.с.11).
До відзиву на позовну заяву відповідач долучив відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля поліцейського, на якому зафіксована подія адміністративного правопорушення (а.с.).
При наданні пояснень позивач не заперечував, що дійсно він 03.11.2025 року приблизно об 11 год. 30 хв. керував власним транспортним засобом Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у правому крайньому ряду вулиці Володимирська міста Лубни та здійснив поворот праворуч до магазину «Маркетопт» (вул. Володимирська, 98). Знак 3.21 «В`їзд заборонено», який розташований на в`їзді до прилеглої території магазину,  водію автомобіля, який здійснює поворот, стає видимим лише після початку здійснення зазначеного маневру. Таким чином через таке розміщення даний знак є невидимим для водія та не сприймається ним, відповідно належна реакція водія на нього і виконання його вимог не можливе.
На доведення аргументів позивача на погану видимість знаку 3.21 «В`їзд заборонено» останнім надано відеозаписи та фотографії з місця, де останній здійснював маневр повороту на прилеглу територію до магазину «Маркетопт» (вул. Володимирська,98 м. Лубни) (а.с.11-12,14). Водночас, з даних фото неможливо встановити відстань та місце (ракурс), з якого проводилася фотозйомка, щоб достовірно перевірити видимість дорожнього знака для водія, який рухається по заданій ділянці дороги.
Надані позивачем фотографії, на яких зображено знак 3.21, який розташований паралельно проїжджій частині дороги, на думку суду, не спростовують факту порушення позивачем пп. «в» п.8.4 ПДР, оскільки позивач, навіть за умови недостатньої видимості цього дорожнього знаку з далекої відстані, очевидно міг сприймати цей знак, наближаючись до повороту, та мав можливість відмовитися від виконання маневру повороту.
Відповідно до п.8.2.1 ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.
Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.
Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.
Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).
Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.
Дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» забороняє в`їзд усіх транспортних засобів. Зазначений дорожній знак по просп. Володимирський,98 у м. Лубни встановлено відповідно до п. 14.5.20 ДСТУ 4100:2014, а саме для організації відокремленого в`їзду та виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, АЗС тощо. Дорожній знак відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, не пошкоджений, сторонні елементи, які б перешкоджали видимості відсутні. При цьому, дорожній знак розміщений таким чином, щоб інформацію, яку він передає, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена - водії, що мають намір заїхати на прилеглу територію біля магазину «Маркетопт» за вказаною вище адресою.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що наданими відповідачем доказами підтверджується факт вчинення позивачем порушення пп. в п.8.4 ПДР, який не спростовується доказами, наданими позивачем.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
З огляду на викладене, слід дійти висновку, що поліцейським Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшим сержантом поліції Кратом А.А правомірно притягнуто позивача до відповідальності на підставі ч.1 ст.122 КУпАП, підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відсутні.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачу слід відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст.ст.9,241-246,250,286 КАС України, суд,
п о с т а н о в и в :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Крата Андрія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 16 січня 2026 року.

Суддя О.О.Сайко