ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2490/25  Номер провадження 22-ц/814/966/26	Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.
розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою адвокатка Мартинюк Марії Русланівни, представниці ОСОБА_1 , на заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 червня 2025 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата складання повного текста судового рішення не зазначена) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У травні 2025 року ТОВ «Українські фінансові операції» звернулось до суду з вказаним позовом, просило ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за договором № 4454983 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08.03.2024 у розмірі 101 250 грн, з яких: 10 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 50 000 грн нарахованих процентів первісним кредитором і 41 250 грн нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» , а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн та 10 000 грн витрат на правничу допомогу.
В обгрунтування позову вказував на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору № 4454983 від 08.03.2024.

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 червня 2025 року позов ТОВ «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за договором № 4454983 від 08.03.2024 у розмірі 101 250 грн, з яких 10 000 грн - заборгованість за тілом кредиту і 91 250 грн - заборгованість за відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ТОВ «Українські фінансові операції» 2 422 грн 40 коп. судового збору та 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 вересня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1  про перегляд заочного рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.06.2025 по цивільній справі №539/2490/25 за позовом ТОВ «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості – відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокатка Мартинюк М.Р., представниця ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також прохає стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн та витрати з оплати судового збору у розмірі 3 633 грн 60 коп.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що судом не було застосовано ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тому за період з 08.03.2024 до 21.04.2024 розмір процентів за користування кредитом дорівнює: 10 000,00 х 2,5% х 45 днів = 11 250 грн.
З 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року розмір процентів не міг перевищувати 1,5 % в день, тому за цей період розмір процентів за користування кредитом дорівнює: 10 000 грн х 1,5 % х 120 днів = 18 000 грн. 
За решту строку, що залишився (365-45-120 = 200 днів) розмір процентів за користування кредитом дорівнює: 10 000 грн х 1 % х 177 днів = 20 000 грн. 
Щодо витрат на правничу допомогу зазначає, що 10 000 грн, які стягнуті на користь позивача, є завищеними та неспірмірними з даною справою, а тому підлягає зменшенню до 2 564,32 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Українські фінансові операції», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У підтвердження заперечень проти апеляційної скарги повторно викладені у позові обставини і доводи, звертається увага, що посилання відповідача на ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» є безпідставним, оскільки відповідач був ознайомлений з умовами кредитного договору.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
З матеріалів справи вбачається, що 08.03.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і ОСОБА_1  укладено договір № 4454983 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалося надати ОСОБА_1  грошові кошти в гривнях на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1  зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. (а.с.24-34)
Відповідно до п. 1.2. договору сума кредиту складає 10 000 грн. 
Згідно із п. 1.3 договору строк кредиту - 365 днів: з 08.03.2024 по 08.03.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 5 днів.( а.с.24 зворот)
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 4454983 від 08.03.2024 у період з 08.03.2024 по 23.09.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було нараховано заборгованість за кредитним договором у розмірі 65 000 грн, яка складається з 10 000 грн тіла кредиту, 50 000 грн - проценти за користування кредитом, 5 000 грн штрафні санкції ( а.с.39-42)
На підставі Договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 ..
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 4454983 від 08.03.2024 у період з 24.09.2024 по 08.03.2025 ТОВ «Українські фінансові операції» було нараховано проценти за користування кредитом у розмірі 41 250 грн (а.с.44-45)

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості позовних вимог.

Сторонами не заперечується факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем коштів, а тому відповідно до приписів ст.367 ЦПК України його законність і обґрунтованість рішення у цій частині апеляційним судом не перевіряється. 

Перевіряючи правильність нарахування процентів, колегія суддів виходить з такого.
Пунктом 1.3. договору визначено, що кредит надається строком на 365 днів, тобто до 08.03.2025 ( а.с.24 зворот)
Пунктом 1.4.1 договору визначено, що стандартна денна процентна ставка становить 2,5% .
Знижена процентна ставка становить 1,43 % в день та застосовується відповідно до наступних умов.
Згідно з п.1.4.2. договору знижена процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах:
Якщо клієнт до 12.03.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку патежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник Програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було внесено жодної оплати в рахунок погашення кредитного договору.
Отже, первісним кредитором при нарахуванні відсотків застосовано стандартну процентну ставку.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»№ 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023), яким внесено зміни до ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Як встановлено судом з тексту кредитного договору, він укладений 08.03.2024 зі строком дії 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк дії договору є рівним строку кредитуванню. У будь-якому випадку договір діє до 24 години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.
Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що для визначення розміру заборгованості за відсотками позивачем застосовано ставку 2,5 % в день користування кредитними коштами впродовж всього періоду кредитування, з чим апеляційний суд не може погодитися.
На переконання суду, з урахуванням вимог діючого законодавства, відсотки за користування кредитними коштами становлять:
49 250 грн, які мають бути нараховані наступним чином:
-за період з 08.03.2024 по 21.04.2024 за ставкою 2,5 % становить 11 250 грн, відповідно розрахунку (10 000 х 2,5% х 45);
- за період з 22.04.2024 по 19.08.2024 за ставкою 1,5% становить 18 000 грн відповідно розрахунку (10 000 х 1,5% х 120);
-за період з 20.08.2024 по 08.03.2025 за ставкою 1 % становить 20 000 грн, відповідно розрахунку (10 000 х 1% х 200).
Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення відсотків підлягає зміні: розмір нарахованих процентів слід зменшити з 91 250 грн до 49 250 грн, як і загальну суму заборгованості, яка підлягає до стягнення з 101 250 грн до 59 250 грн.
Доводи апеляційної скарги щодо завищеної суми витрат на правничу допомогу стягнуту судом не заслуговують на увагу, оскільки відповідно постанови ВС від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи та за відсутності обгрунтованих заперечень, а матеріали справи на час вирішення спору по суті не містили заперечень відповідача.
Однак, враховуючи відсоток задоволених позовних вимог (58,52%), стягнуті судом першої інстанції витрати на правничу допомогу також необхідно зменшити з 10 000 грн до 5 852 грн (10 000 х 58,52%).
Також, враховуючи відсоток задоволених позовних вимог, підлягає зменшенню і сума витрат зі сплати судового збору за подачу позивачем позову до суду: з 2 422,40 грн до 1 417,59 грн (2422,40 х 58,52%).

Відповідно 141 ЦПК України, з врахуванням відсотку задоволення апеляційної скарги (41,48%) з ТОВ «Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 633,60 х 41,48% = 1 507,22 грн.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем в суді апеляційної інстанції, колегія суддів звертає увагу, що відповідно постанови ВС від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи та за відсутності обгрунтованих заперечень, а матеріали справи не містять заперечень позивача, однак, враховуючи відсоток задоволеної апеляційної скарги (41,48%), до стягнення підлягає сума у розмірі 6 000 х 41,48% = 2 488,80 грн
Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування судового рішення.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвокатки Мартинюк Марії Русланівни, представниці ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 червня 2025 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 :
відсотків, а саме зменшити з 91 250 грн до 49 250 грн, а також загальну суму заборгованості з 101 250 грн до 59 250 грн;
витрати на правничу допомогу зменшити з 10 000 грн до 5 852 грн;
витрати зі сплати судового збору за подачу позивачем позову до суду з 2 422,40 грн до 1 417,59 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 507,22 грн за подачу апеляційної скарги та 2 488,80 грн витрат на правничу допомогу, а всього 3 996,02 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 січня 2026 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов 

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов