ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 січня 2026 року 	Справа № 280/10302/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУ ПФУ в Одеській області, відповідач 1), до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач 2), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач 3) в якому просить:
визнати протиправним і скасувати рішення відповідача 1 № 083850027128 від 03.10.2025 про відмову у призначені та виплаті позивачу грошової допомоги згідно з п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
визнати протиправним і скасувати рішення відповідача 2 № 083850027128 від 21.10.2025 про відмову у призначені та виплаті позивачу грошової допомоги згідно з п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
зобов`язати відповідача 2 зарахувати позивачу період роботи з 01.10.2000 по 06.04.2003 на посаді викладача з іноземної мови в закладі дошкільної освіті (ясла- садок) № 43 Шевченківського районної відділу освіти Запорізької міської ради Запорізької області до спеціального стажу позивача у сфері освіти відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909;
зобов`язати відповідача 2 призначити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, передбаченої п. 7-1 розділу 15 Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
зобов`язати відповідача 3 нарахувати та виплатити позивачу з 16.08.2025 призначену одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади викладачі всіх спеціальностей належать до категорії педагогічних працівників. Звертає увагу, що на спірні правовідносини розповсюджується дія вищезазначеного Переліку № 963, який відносить посаду, зокрема, «викладачі всіх спеціальностей» до педагогічних посад. Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» від 04.11.1993 №909, також передбачено посаду, яка відноситься до педагогічних посад «викладачі». Отже, вважає, що період її роботи в закладі дошкільної освіти (ясла-садок) № 43 Шевченківського районного відділу освіти Запорізької міської ради Запорізької області на посаді викладача з іноземної мови з 01.10. 2000 по 06.04.2003 (згідно із записом в трудовій книжці) зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п. 7-1 ч. 1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Ухвалою судді від 26.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Відповідачам запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.
Відповідач 1 позов не визнав, 08.12.2025 до суду через систему «Електронний суд» надав відзив (вх. №61567), у якому вказує, що рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №083850027128 від 03.10.2025 позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи за вислугу років. Пояснює, що до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, не було зараховано період роботи позивача в закладі дошкільної освіти (ясла-садок) Запорізької міської ради з 01.10.2000 по 27.08.2008 на посаді викладача іноземної мови, оскільки зазначена посада не передбачена Переліком № 909. За виключенням цього періоду загальний стаж позивача за вислугу років становить 25 років 02 місяці 22 дні, що є недостатнім для виплати одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до п. 7 п. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», грошова допомога у розмірі десяти місячних пенсій виплачується виключно в момент першого призначення пенсії за умови наявності у жінок на день призначення пенсії 30 років стажу на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та перебуванням на відповідних посадах на день досягнення пенсійного віку, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відповідач 3 позов також не визнав, 11.12.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» надіслав відзив (вх. №62225), у якому наголошує, що електронна відмовна пенсійна справа позивача, після розгляду відповідачем заяви позивача про призначення пенсії за віком, засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання позивача, тобто, у даному випадку, до ГУ ПФУ в Запорізькій області, при цьому, відповідач 3 не вчиняв жодних протиправних дій чи бездіяльності стосовно відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відповідач 2 позов також не визнав, 11.12.2025 через систему «Електронний суд» до матеріалів справи долучив відзив (вх. №62279), у якому зауважує, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 в дошкільних навчальних закладах всіх типів передбачені: директора (завідуючи), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи. Так, розглянувши заяву та наявні в матеріалах електронної пенсійної справи документи, ГУ ПФУ в Запорізькій області було прийнято рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії за № 083850027128 від 21.10.2025 скільки посада викладача з іноземної мови в закладі дошкільної освіти не передбачена діючим законодавством, період з 01.10.2000 по 06.04.2003 не зараховано до стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України). 
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
З 16.08.2025 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області у зв`язку з призначенням пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач неодноразово зверталась до Пенсійного фонду України з питання виплати їй грошової допомоги.
Так, 26.09.2025 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою, в якій просила здійснити виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, з мотивів надання додаткових документів на підтвердження наявності такого права.
Подана позивачем заява, відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, була розглянута ГУ ПФУ в Одеській області.
За результатами розгляду такої заяви спірним рішенням відповідача 1 №083850027128 від 03.10.2025 у проведенні перерахунку пенсії та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На обґрунтування рішення зазначено, що ОСОБА_1 працювала в Закладі дошкільної освіти (ясла-садок) Запорізької міської ради з 01.10.2000 по 27.08.2008 на посаді викладача з іноземної мови. Розділом 1 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993, в дошкільних навчальних закладах всіх типів передбачені: директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи. Оскільки посада викладача з іноземної мови в закладі дошкільної освіти не передбачена діючим законодавством період з 01.10.2000 по 27.08.2008 не зараховано до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років. В результаті аналізу наданих документів було встановлено, що страховий стаж в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить 25 років 2 місяці 22 дні, тобто менше, ніж передбачено діючим законодавством (30 років).
13.10.2025 позивач повторно звернулася із заявою щодо виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до законодавства, проте рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 083850027128 від 21.10.2025 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю сажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки посада викладача з іноземної мови в закладі дошкільної освіти не передбачена діючим законодавством, період з 01.10.200 по 06.04.2003 не зараховано до стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій.
Вважаючи рішення про відмову у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення протиправними, позивач звернулась із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»№ 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону№ 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV з наступними змінами та доповненнями, страховий стаж це період протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.
У силу пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років. Право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.
За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»- «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок).
Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-ІV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Згідно з пунктом 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058-ІV, станом на день її призначення.
Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
З аналізу наведених норм права можливо зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-ХІІ, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV будь-якого іншого виду пенсії.
Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій висловив Верховний Суд у справі №234/13835/17 від 13.03.2018, в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція також викладена Верховним Судом у постановах від 02.03.2020 по справі №175/4086/16-а, від 28.04.2020 по справі №678/941/17, від 12.03.2019 по справі №127/9277/17 та іншим.
Отже, на день звернення позивача із заявою про призначення пенсії, пунктом «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Страховий стаж позивача розрахований відповідачем по 16.10.2025 становить 42 роки 00 місяців 27 днів.
Між сторонами наявний спір щодо спеціального педагогічного стажу, що визначає право на призначення грошової допомоги, відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.
Відповідно до статті 28 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 №1060-ХІІ, чинного на час виникнення спірних правовідносин, система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.
Згідно з статтею 29 Закону України «Про освіту» структура освіти включає: дошкільну освіту; загальну середню освіту; позашкільну освіту; професійно-технічну освіту; вишу освіту; післядипломну освіту; аспірантуру; докторантуру; самоосвіту.
Водночас оспорюваними рішеннями вказано, що посада викладача з іноземної мови в закладі дошкільної освіти не передбачена діючим законодавством період з 01.10.2000 по 27.08.2008 не зараховано до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Щодо не зарахування цього періоду роботи до спеціального стажу за вислугу років позивача з наведених підстав, суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, законодавець встановив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише у випадку відсутності останньої або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих, зокрема, за місцем роботи. 
Судом було досліджено записи у трудовій книжці НОМЕР_1 , заповненої 29.09.1982 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено, що позивач працювала: у період з 01.10.2000 по 07.04.2003 – на посаді викладача іноземної мови в ДНЗ № 43; у період з 07.04.2003 по 02.06.2003 – на посаді вихователя в ДНЗ № 43 (тимчасово); у період з 02.06.2003 по 27.08.2007 - на посаді вихователя в ДНЗ № 43; у період з 28.08.2007 по 25.08.2010 – на посаді вчителя англійської мови у ЗЗШ №35, що підтверджується записами №№9-16. Вказані періоди позивачем додатково підтверджено довідкою Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №43 «Смайлик» Запорізької міської ради від 28.07.2025 №01-26/37, довідкою Запорізького академічного ліцею «Вибір» від 21.07.2025 №01/16-338.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 № 2145-VIII невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.
Згідно з переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 у дошкільних навчальних закладах передбачено посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років: директори (завідуючі), всіх типів вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади викладачі всіх спеціальностей належать до категорії педагогічних працівників.
Треба звернути увагу, що на спірні правовідносини розповсюджується дія вищезазначеного Переліку № 963, який відносить посаду, зокрема, «викладачі всіх спеціальностей» до педагогічних посад.
Відтак, суд вважає, що відповідачами 1, 2 протиправно не враховано до спеціального стажу ОСОБА_1 періоди її роботи на посаді викладача іноземної мови в ДНЗ № 43.
При цьому, судом враховано, що відповідно до записів у трудовій книжці, позивач працювала на посаді викладача з іноземної мови в дошкільному навчальному закладі у період з 01.10.2000 по 07.04.2003, натомість ГУ ПФУ в Одеській області протиправно не зараховано до спеціального стажу період роботи позивача з 01.10.2000 по 27.08.2008.
За встановлених обставин, суд вказує, що правом на пенсію за вислугу років позивач не скористалася та на день досягнення пенсійного віку працювала в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Спір щодо таких обставин між сторонами також відсутній.
Станом на дату досягнення пенсійного віку позивачки її стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років складав 25 років 2 місяці 22 днів, що не заперечується відповідачами та вказано в рішенні № 083850027128 від 03.10.2025.
З огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку, що у спірних відносинах дотримано всіх умов, визначених пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, для виплати позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Отже, враховуючи, що позивач має необхідний стаж більше 30 років, до цього не отримувала будь-яку пенсію та на момент призначення пенсії за віком обіймала посаду, передбачену пунктами «е»-«ж» статті 55 Закону №1788-ХІІ, що не є спірним в межах давної справи, суд зазначає, що ОСОБА_1 станом на дату призначення пенсії за віком відповідала вищевказаним критеріям, а тому має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Тому відповідачами було протиправно відмовлено позивачу у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.
При цьому, суд зазначає, що призначення грошової допомоги має здійснюватися ГУ ПФУ в Одеській області, як органом якому доручено вирішення зазначеного питання за принципом екстериторіальності на підставі первинної заяви позивача, а виплата допомоги має проводитися органом ПФУ за місцем перебування на пенсійному обліку, а саме ГУ ПФУ в Запорізькій області, після отримання від ГУ ПФУ в Одеській області відповідного рішення за результатом розгляду заяви позивача від 26.09.2025.
Ураховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача 3 нарахувати та виплати позивача грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, є передчасними, а тому в цій частині у задоволенні позову слід відмовити.
Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 стаття 143 КАС України).
Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, якими прийнято протиправні рішення, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд –

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385), до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ 21910427), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, код ЄДРПОУ 20490012) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 083850027128 від 03.10.2025 про відмову у призначені та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 083850027128 від 21.10.2025 про відмову у призначені та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди її роботи з 01.10.2000 по 27.08.2008, у зв`язку із чим призначити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1211,20 грн. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. 

Суддя І.В. Батрак