Справа № 297/3713/25

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2026 року  м. Берегове 
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді        ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , перекладача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025071060000372 від 19.08.2025 року, яке надійшло з обвинувальним актом, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, неодруженого, непрацюючого, судимого 13.02.2013 року Берегівським районним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, 20.06.2013 року Берегівським районним судом за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 10.12.2015 року Берегівським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, 08.04.2016 року Берегівським районним судом за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, 15.09.2021 року Берегівським районним судом за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, 30.06.2025 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,
за ч. 4 ст. 185 КК України,
встановив:
17 серпня 2025 року, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, в період дії правового режиму воєнного стану, введеного у дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- ІХ (із змінами від 14 липня 2025 року якими, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року строком на 90 днів, тобто до 05 листопада 2025 року), ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Мукачівська, біля будинку 6А, в м. Берегове, вирішив здійснити крадіжку та, переконавшись у відсутності власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, підійшов до входу у підвальне приміщення вищевказаного будинку, та шляхом застосування фізичної сили пошкодив замок, яким був причеплений до металевих перил, велосипед червоно-чорного кольору з наявним написом «Сomp Balance», належний ОСОБА_7 , яким ОСОБА_5 заволодів, після чого зник з місця події з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3 600 грн., що підтверджується висновком експерта від 20.08.2025 року.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 06 жовтня 2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в період дії правового режиму воєнного стану, ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Лоняї, біля будинку 7, в м. Берегове, вирішив повторно здійснити крадіжку матеріальних цінностей та реалізуючи свій злочинний умисел, проник на території дворогосподарства будинку АДРЕСА_2 через вхідні двері, звідки вчинив повторно крадіжку дитячого велосипеда білого та бордового кольору марки «Xplorer Lockig», дитячого велосипеда чорно-зеленого кольору марки «Stream-magnesium-frame» та дитячого самоката зелено-чорного кольору, які належать ОСОБА_8 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 6 603,80 грн., що підтверджується висновком експерта від 16.10.2025 року.
На думку суду, обвинуваченого ОСОБА_5 слід визнати винним у кримінальному правопорушенні за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням до сховища, вчиненій в умовах воєнного стану.
Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину повністю визнав, вказавши, що дійсно в серпні 2025 року по вул. Мукачівська зайшов до підвального приміщення будинку, де побачив велосипед, який був причеплений колесом до металевої труби, він силою зламав замок та таким чином викрав його. Після цього, приблизно в жовтні 2025 року він зайшов у двір будинку № 7, найменування вулиці назвати не зміг, та викрав два дитячі велосипеди і один самокат. Додав, що не вирішив, що робити з викраденим, думав або залишити собі або продати, проте після виявлення викраденого працівниками поліції повернув все потерпілим.
Відповідно до ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений, його захисник та прокурор не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які його характеризують. 
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Отже, при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого  ОСОБА_5 кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 слід визнати його щире каяття та те, що згідно характеристики, від мешканців міста та сусідів скарг та нарікань до міської ради на ОСОБА_5 не надходило.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд, на підставі ч. 1 ст. 67 КК України, відносить рецидив злочинів, який до цього неодноразово судимий за майнові кримінальні правопорушення, судимості за які не погашені.
Згідно досудової доповіді, беручи до уваги зібрані матеріали, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_5 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також «дуже високий» рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та «дуже високий» ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_9 з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Отже, враховуючи наведене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_5 , суд додержуючись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення.
Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім того, з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення та уникнення обвинуваченим ОСОБА_5 покарання, а також запобігання спробам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, суд у відповідності ст. 183 КПК України вважає за необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. 
Так, згідно п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження (абз. 10 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК). Упровадження у КПК порядку забезпечення контролю за доцільністю та обґрунтованістю застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час судового провадження зумовлене необхідністю надання суду процесуальних механізмів для оперативного вирішення провадження та заборони свавільного обмеження права людини на свободу шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення строку його застосування.
Аналізуючи правові позиції, сформульовані у рішеннях Європейського суду з прав людини, (зокрема у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, можна дійти висновку про те, що в обвинувальному вироку суд повинен визначати дату закінчення дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Проте у вітчизняній судовій практиці сформувалася й інша позиція, а саме, що під час ухвалення обвинувального вироку питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою пов`язане із необхідністю його виконання. Тому у вироку суд може зазначити про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою діятиме до набрання вироком законної сили.
Суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у такому випадку з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення.
Речові докази: велосипед червоно-чорного кольору з наявним написом «Comp Balance», який належить потерпілій ОСОБА_7 , дитячий велосипед білого та бордового кольору марки «Хplorer Lockig», дитячий велосипед чорно-зеленого кольору марки «Stream-magnesium-frame» та дитячий самокат зелено-чорного кольору, які належать потерпілій ОСОБА_8 , що передано потерпілим на відповідальне зберігання, слід повернути відповідно потерпілій ОСОБА_7 , мешканці АДРЕСА_3 , та потерпілій ОСОБА_8 , мешканці АДРЕСА_2 , як власникам (а. с. 68-69, 70-71, 72, 73).
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, 
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з часу затримання 05 листопада 2025 року з 11 години 30 хвилин (а. с. 74-76).
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою визначений (продовжений) ухвалою суду від 31.12.2025 року - продовжити до набрання вироком законної сили (а. с. 96-101).
Речові докази: велосипед червоно-чорного кольору з наявним написом «Comp Balance», який належить потерпілій ОСОБА_7 , дитячий велосипед білого та бордового кольору марки «Хplorer Lockig», дитячий велосипед чорно-зеленого кольору марки «Stream-magnesium-frame» та дитячий самокат зелено-чорного кольору, які належать потерпілій ОСОБА_8 , що передано потерпілим на відповідальне зберігання – повернути потерпілій ОСОБА_7 , мешканці АДРЕСА_3 , та потерпілій ОСОБА_8 , мешканці АДРЕСА_2 , як власникам (а. с. 68-69, 70-71, 72, 73).
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з моменту його оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:	  	ОСОБА_10