Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.12.2025  	Справа №607/14120/25 Провадження №2/607/4220/2025	

місто Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: 
головуючого – судді – Якімця Т.І.,
за участю секретаря судового засідання – Трембач С.О.,
без участі сторін,
під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання у частці

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви
07 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2015 року (справа № 607/15856/15-ц), позивач отримувала від відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22 вересня 2015 року до дня досягнення ним повноліття. Позивач вказує, що 07 червня 2025 року синові виповнилось 18 років та він є студентом Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського Син перейшов на другий курс і навчання в медичному університеті не передбачає заочної форми, а тому навчається на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги, адже не має можливості працювати. Крім того, на період навчання їхній син проживає разом із ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. У позову зауважено, що з переходом на другий курс у сина зросла потреба на придбання книг, зошитів, сезонного одягу та взуття, належного харчування, засобів особистої гігієни, витрат для лікування та підтримання здоров`я, тощо. ОСОБА_1 акцентує увагу на те, що син хворіє, у нього діагностовано синдром WPW – синоатріальна блокада ІІ ст. І типу (хвороба серця), про що відомо ОСОБА_2 . 
Автор позову зазначає, що незважаючи на свою працевлаштованість, їй недостатньо коштів для повноцінного утримання повнолітнього сина, водночас відповідач офіційно працевлаштований, тож здатний сплачувати аліменти.
2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив
Відповідач ОСОБА_2 своїм правом на відзив, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), не скористався.
3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 
Позивача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності та просила позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
У судовому засіданні 01 жовтня 2025 року відповідач ОСОБА_2 зазначив, що буде допомагати своєму сину матеріально, не заперечує щодо вимог позивача, при розгляді цієї справи поклався на думку суду. 
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив такі обставини справи.
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що 22 липня 2006 року між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2013 року (справа № 607/12586/13-ц), розірвано (а.с. 13).
У цьому шлюбі у сторін народився син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , відповідний актовий запис за № 1341, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області (а.с. 8).
ОСОБА_3 видано паспорт громадянина України № НОМЕР_2 та присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 (а.с. 16, 17).
Як вказано у довідці про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).
Згідно з даними довідки Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України від 02 травня 2025 року № 05/1-18/349, ОСОБА_3 є студентом першого курсу ММ-114 групи медичного факультету спеціальності «Медицина»; навчається на державній основі; форма навчання денна; закінчує навчання в червні 2030 року (а.с. 10).
Відповідно до договору про навчання у Тернопільському національному медичному університеті імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України № 81 від 08 серпня 2024 року, укладеного між університетом та ОСОБА_3 , законний представник ОСОБА_1 . Освітня програма є акредитованою строком до 01 липня 2029 року (а.с. 11 – 12).
Як вказано у виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 5729 від 04 червня 2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на стаціонарному лікуванні у І педіатричному відділенні з 29 травня по 04 червня 2025 року. Встановлений діагноз – синдром передчасного збудження шлуночків (WPW синдром) (а.с. 18).
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2015 року (справа № 607/15856/15-ц) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі (однієї четвертої) частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 22 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13).
Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 , форма ОК-5 № 3006 2302 9110 1026 від 05 липня 2025 року, за 2024 рік вона отримала дохід у розмірі 265 026,21 грн, та з січня по червень 2025 року дохід становив 156 809 грн (а.с. 19 – 24).
2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша та друга статті 8 Конституції України).
Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп).
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 10 ЦПК України визначено: суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша); суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга); суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта); забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (частина десята).
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників регулюються цивільним законодавством (частина перша статті 1 Цивільного кодексу України).
Згідно із статтями 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини десятої статті 7 Сімейного кодексу України (далі – СК України) кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Як вказано у статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частини першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Проте досягнення дитиною повноліття не є перешкодою для судового захисту прав і свобод сина або дочки, які досягли повноліття і потребують матеріальної допомоги.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України.
Так, статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
За статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша); право на утримання припиняється у разі припинення навчання (частина друга).
При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 – 192 і 194 – 197 цього Кодексу (стаття 201 СК України).
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).
Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до роз`яснень, зазначених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України (див. пункт 17).
Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу – із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Як встановлено у судовому засіданні, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі, син ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю (позивачем) та перебуває на її повному утриманні.
Позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути на її користь з відповідача на утримання сина, який продовжує навчання аліменти у розмірі (однієї четвертої) частки заробітку (доходу), починаючи стягнення з дати звернення до суду і до завершення навчання, але не довше ніж до досягнення 23 річного віку.
Згідно з частинами першою, п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечив щодо позовних вимог позивача та зазначив, що готовий фінансово допомагати сину. 
Встановивши, що син сторін – ОСОБА_3 , навчається у Тернопільському національному медичному університеті імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України, потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги, а ОСОБА_2 , є працевлаштованим, має можливість надавати сину таку допомогу суд й не заперечує щодо цього, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими.
Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, так само як і платник аліментів, може у порядку статті 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів.
Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
Таким чином, зважаючи на норми чинного законодавства, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що для забезпечення достатнього рівня життя повнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти у розмірі (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду, тобто з 07 липня 2025 року і до завершення навчання, але не довше ніж до досягнення 23 річного віку.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача.
Враховуючи той факт, що позов про стягнення аліментів задоволено, з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції в розмірі 1 211 (одної тисячі двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Керуючись статтями 2, 4, 12 – 13, 19, 76 – 78, 141, 223, 247, 258 – 268, 273 – 274, 352 – 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання у частці – задовольнити.
2. Стягувати з  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання – ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), у розмірі (однієї четвертої) частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду, тобто з 07 липня 2025 року і до завершення навчання (30 червня 2030 року), але не довше ніж до досягнення 23 (двадцяти трьох) річного віку.
3. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
4. Стягнути з  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
6. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
7. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.
8. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення виготовлено 26 грудня 2025 року.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя	Т. І. Якімець