З А О Ч Н Е Р I Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.01.2026 
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: 
головуючого - Харабадзе К.Ш., 
за участю секретаря - Діденко І.Ю.,
Справа № 629/8608/25
Номер провадження 2/629/309/26
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» 
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу про стягнення заборгованості за договором позики
у с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 15.12.2021 між ТОВ «Еквіфін Україна», що в подальшому змінив назву на ТОВ «МІСТЕР КЕШ», та відповідачем, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ЕКВІФІН УКРАЇНА», було укладено Кредитний договір № 484459-M, ТОВ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» відповідно до умов якого надано кредит в сумі 19 050,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника № НОМЕР_1 . Згідно Додаткової угоди №1 від 13.01.2022 до Кредитного договору, позичальник повинен був сплатити проценти та повернути кредитодавцю суму кредиту до 12.02.2022. У встановлений додатковою угодою про продовження строку дії договору строк нової узгодженої дати повернення кредиту 04.03.2022 відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за Кредитним договором, в зв`язку з чим у Відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі: 19 050,00 грн. - тіло кредиту та 25 258,30 грн. - нараховані проценти. 31.05.2023 р. між ТОВ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» та ТОВ «МУЛЬТІФАКТОРИНГ» було укладено договір факторингу № 42987483-110МФ. Згідно з умовами якого ТОВ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» відступило ТОВ «МУЛЬТІФАКТОРИНГ» право грошової вимоги за Кредитним договором №484459-M від 15.12.2021 р. 19.10.2023 р. між ТОВ «МУЛЬТІФАКТОРИНГ», як клієнтом, та ТОВ «ФІНФОРС», як фактором, було укладено договір факторингу № 44614165-01. Як вбачається з витягу з реєстру прав грошових вимог ТОВ «МУЛЬТІФАКТОРИНГ» відступило на користь ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором № 484459-M на загальну суму 44 308,30 грн. На підставі вищевикладеного, просить стягнути вищевказану суму боргу, витрати по сплаті судового збору.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за відсутності представника банку, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, судовою повісткою про виклик, причину неявки суду не повідомила. 
Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, доходить до такого.
Судом встановлено, що 15.12.2021 року між ТОВ «МІСТЕР КЕШ» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено кредитний договір № 484459-М.
На підставі п. 2.6.1 Кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 19050,00 грн.
Відповідно до п. 2.6.2 Кредитного договору строк кредиту з 15.12.2021 по 13.01.2022 включно.
Запланована дата повернення кредиту 13.01.2022 /п. 2.6.3 Кредитного договору/.
За користування кредитом Позичальник сплачує Кредитодавцю проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0.6567 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 861.49%. Розрахунок реальної річної процентної ставки наведено у розширеному графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, а саме за період з дати видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту включно /п. 2.6.4 Кредитного договору/.
Загальна вартість кредиту становить 22803 грн. /п. 2.6.5. Кредитного договору/.
Сума до повернення - 22803 грн. /п. 2.6.6. Кредитного договору/.
Відповідно до п. 1.17 Кредитного договору, процентна ставка, відповідно до розміру якої Позичальнику нараховуються проценти за користування кредитом в період з дати видачі кредиту до дати повернення кредиту (включно) та яка становить 1.99% в день.
Порядок продовження строку користування кредитом, автопролонгація визначено Розділом 5 Кредитного договору.
Пунктом 5.1 Кредитного договору визначено, що позичальник має право продовжити строк користування кредитом. Для продовження строку користування кредитом, Позичальник сплачує Кредитодавцю нараховані проценти за ту кількість днів, на яку бажає продовжити строк.
У разі не сплати Позичальником заборгованості до закінчення строку дії договору та не продовження строку дії Договору, Кредитодавцем застосовується автопролонгація з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Позичальник, який підписує даний договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження строку дії договору з дня запланованої дати повернення кредиту ще на 20 календарних днів. Позичальник вважається таким, що прострочив повернення кредиту у разі, якщо він не повернув кредит і не продовжив строк користування кредитом до дня закінчення дії строку автопролонгації /п.5.2 Кредитного договору/.
Позичальник має право подовжити строк користування кредитом необмежену кількість разів. Факт оплати Позичальником нарахованих процентів є підставою для оформлення відповідної додаткової угоди до цього Договору /п. 5.3 Кредитного договору/.
При кожному продовженні строку користування кредитом, між Позичальником та Кредитодавцем укладаються відповідні додаткові угоди, які є невід`ємними частинами цього Договору /п. 5.4 Кредитного договору/.
У випадках продовження строку дії договору відбувається перерахунок загальної вартості кредиту. Результати таких перерахунків зазначаються у відповідних додаткових угодах до цього Договору /п. 5.5 Кредитного договору/.
Якщо до запланованої дати повернення кредиту, Позичальник бажає продовжити строк користування кредитом, датою продовження строку дії Договору та строку користування кредитом є дата, наступна за запланованою /п. 5.6 Кредитного договору/.
Згідно п. 5.7 Кредитного договору сторони погодили, що у випадку несплати Позичальником заборгованості за кредитом/неоформлення продовження строку користування кредитом до запланованої дати повернення кредиту, цей Договір вважатиметься автопролонгованим, а строк користування кредитом – подовженим на наступних умовах:
Строк автопролонгації Договору та подовження строку користування кредитом складає період часу з дати (дня), наступної за запланованою датою повернення кредиту (або новою запланованою датою повернення кредиту у випадку оформлення продовження строку користування кредитом), і до спливу 20 (двадцяти) календарних днів включно /п. 5.7.1. Кредитного договору/;
В період автопролонгації діє підвищена процентна ставка у розмірі 2.99% /п. 5.7.2 Кредитного договору/.
Сторони погодили, що угода на автопролонгацію Договору підписується Позичальником одночасно з підписанням цього Договору /п. 5.8 Кредитного договору/.
Продовження строку користування кредитом є неможливим, якщо Кредитодавець відступив право вимоги за Договором третій особі або звернувся до суду за примусовим стягненням заборгованості /п. 5.9 Кредитного договору/.
Нарахування процентів за користування кредитом починається з дати зарахування кредитних коштів на платіжну картку/розрахунковий рахунок Позичальника /п. 6.1 Кредитного договору/.
Нарахування процентів відбувається за акційною процентною ставкою за кожен день (календарну дату) користування кредитом, включаючи день (дату) видачі кредиту та день (дату) повернення кредиту за умови відсутності прострочення повернення кредиту /п. 6.2 Кредитного договору/.
Позичальнику може бути надана акційна процентна ставка. Доступність такої акційної процентної ставки зазначається в Особистому кабінеті або повідомляється іншим шляхом у випадку проведення акцій. Якщо Позичальнику доступна акційна процентна ставка, то її розмір зазначається в цьому Договорі /п. 6.3. Кредитного договору/.
У випадку застосування акційної процентної ставки, Позичальник сплачує Кредитодавцю проценти за такою акційною процентною ставкою. Акційна процентна ставка діє виключно до запланованої дати повернення кредиту, зазначеної у п.2.6.3 цього Договору. У випадку оформлення продовження строку користування кредитом (за виключенням автопролонгації), до кредиту в подальшому застосовується стандартна процентна ставка /п. 6.4. Кредитного договору/.
У випадку застосування автопролонгації строку дії Договору та, відповідно, продовження строку користування кредитом, отриманого за акційною процентною ставкою, Позичальник сплачує проценти за період з дня (дати) видачі кредиту і до запланованої дати за стандартною процентною ставкою. У такому випадку, нарахування процентів відбувається наступним чином: за період з дня (дати) видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту, зазначеної у п.2.6.3 цього Договору, проценти перераховуються як різниця між стандартною процентною ставкою та акційною процентною ставкою. Таке перерахування відбувається у перший день дії автопролонгації /п. 6.5 Кредитного договору/.
Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані проценти у строки, зазначені в цьому Договорі та відповідних додаткових угодах до нього /п. 7.1 Кредитного договору/.
Вказаний договір було підписано сторонами у відповідності до положень Закону України "Про електронну комерцію", зокрема відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором /f86498/, що підтверджується Розділом 17 кредитного договору "Реквізити й підписи сторін.
Разом з укладанням кредитного договору відповідачем, електронним підписом одноразовим ідентифікатором f86498, було підписано паспорт кредиту, в якому обумовлено всі істотні умови кредитування.
Додатковою угодою № «1» до Кредитного договору № 484459-М (про продовження строку дії договору) від 13 січня 2022 року сторони домовились продовжити строк користування кредитом з 14.01.2022 по 12.02.2022 включно.
Угодою до кредитного договору № 484459-М (автопролонгація) від 13 січня 2022 року сторони погодили строк автопролонгації з 13.02.2022 по 04.03.2022 включно. За користування кредитом в період автопролонгації, сторони погодили відсоткову ставку у розмірі 2.99 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. 
Як вбачається з витягу з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою LigPay в АТ КБ «ПриватБанк», згідно Договору № 3889 від 28.10.2019, ТОВ «Еквіфін Україна» 15.12.2021 було здійснено переказ грошових коштів ОСОБА_1 в сумі 19050,00 грн. на картковий рахунок НОМЕР_2 …5460. 
31.05.2023 між ТОВ «МІСТЕР КЕШ» та ТОВ «МУЛЬТІФАКТОРИНГ» було укладено договір факторингу № 42987483-110МФ відповідності до умов якого ТОВ «МІСТЕР КЕШ» передав (відступив) ТОВ «МУЛЬТІФАКТОРИНГ» за плату, а ТОВ «МУЛЬТІФАКТОРИНГ» прийняв належні ТОВ «МІСТЕР КЕШ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників до цього договору.
Згідно Реєстру прав грошових вимог до Договору факторингу № 42987483-110МФ від 31.05.2023, ТОВ «МУЛЬТІФАКТОРИНГ» набуло право вимоги заборгованостей до боржників у тому числі і до відповідача за кредитним договором № 484459-М від 15.12.2021 на загальну суму 44308,30 грн.
19.10.2023 року між ТОВ «МУЛЬТІФАКТОРИНГ» як клієнтом та ТОВ «Фінфорс» було укладено договір факторингу № 44614165-01, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.
Відповідно до витягу з реєстру прав грошових вимог від 30.11.2023 року ТОВ «МУЛЬТІФАКТОРИНГ» 19.10.2023 року відступило на користь ТОВ «Фінфорс» право вимоги за кредитним договором № 484459-М від 15.12.2021 на загальну суму 44308,30 грн. 
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема з правочинів.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти /ч.1 ст.1048 ЦК України/.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) /ст. 610 ЦК України/.
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів /ст. 67 ЦПК України/.
Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.
Статтею 89 ЦПК України визначається принцип оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду обставин справи аналізує й оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, і ця оцінка повинна спрямовуватись на встановлення обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення.
Згідно зі ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або належно засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Як передбачено ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
На підтвердження виконання товариством зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором позивач посилається на витяг з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою LigPay в АТ КБ «ПриватБанк», згідно Договору № 3889 від 28.10.2019, згідно якого 15.12.2021 було здійснено переказ грошових коштів ОСОБА_1 в сумі 19050,00 грн. на картковий рахунок НОМЕР_2 …5460. 
Разом з тим, як вбачається з відповіді АТКБ «ПриватБанк» від 13.12.2025, витребуваної на підставі ухвали суду 09.12.2025, на ім`я ОСОБА_1 в Банку не емітовано карту № НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів (меморіального ордеру, виписки по рахунку, заяви на видачу готівки, платіжного доручення, або довідки про перерахування коштів), на підставі яких суд може з`ясувати обставини, які мають значення для справи, а саме щодо перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Еквіфін Україна» коштів у сумі 19050,00 грн. на належну боржнику ОСОБА_1 банківську картку.
За приписами ч. 1 ст. 1046, ч. 2 ст. 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. Саме в обов`язок позивача входить довести не лише факт підписання договору, а й факт передачі грошей.
Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року в справі № 6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.10.2020 року в справі № 194/1126/18. Тобто судова практика зі спірних правовідносин є сталою і незмінною.
Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 619/598/21 (провадження № 61-20498 св 21), ураховуючи, що грошові кошти перераховані на банківську картку, яка позивачу не належить, колегія суддів дійшла висновку, що оспорений договір не відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Подібний за змістом висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 757/40209/20 (провадження № 61-10924св21), згідно якої встановивши, що грошові кошти перераховані на банківську картку, яка позивачу не належить, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорений договір не відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», та зазначені у ньому умови порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».
Дослідивши надані позивачем докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд вважає, що позивач до позовної заяви не надав доказів, які б беззаперечно свідчили про отримання відповідачем кредитних коштів в спосіб та розмірі, зазначеному в позовній заяві. Зазначена у матеріалах справи банківська картка не належить відповідачу, доказів того, що вказаний у кредитному договорі номер телефону є фінансовим номером телефону відповідача матеріали справи не містять.
Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю у зв`язку з недоведеністю.
Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 128, 131, 141, 223, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд,
у х в а л и в :
В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.
Позивач може оскаржити рішення до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.  Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.  Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.  Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», код ЄДРПОУ: 41717584, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корпус В, кабінет 508-2, 
відповідач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 

Суддя:           Карина ХАРАБАДЗЕ