ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний номер справи: 766/13253/25
Номер провадження 33/819/33/26

ПОСТАНОВА
Іменем України
06 лютого 2026 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд у складі судді Склярської І.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційними скарг ами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 05 січня 2026 року (під головуванням судді Рябцевої М.С.),
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм Нафтогаз, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
При обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , 23.08.2025 року о 21 год. 20 хв. в м. Херсон, по вул. вул. Ракетна, 72, керував транспортним засобом Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки за допомогою приладу Драгер Alkotest 86, результат 1,60 проміле, з результатами водій не погодився, від проходження додаткового огляду в медичному закладі відмовився.
Своїми діями, ОСОБА_1 , порушив п.2.9 а)Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 05 січня 2026 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один ) рік. Вирішено питання стягнення на користь держави судового збору у розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, 15 січня 2026 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вважаючи, що постанова винесена з порушенням норм права, подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду - скасувати, провадження у справі закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що під час складання протоколу працівники поліції використовували не безперервний відеозапис:1-ий фрагмент відео розпочався з 21:30 та завершився в 21:38; 2-ий фрагмент відео розпочався з 21:43 та завершився 21:46; 3-ий фрагмент розпочався в 22:08 та закінчився в 22:11; 4-ий фрагмент відео розпочався з 22:16 та закінчився в 22:17.Зазначив, що вказані обставини дають підстави припустити, що працівники поліції підмінили драгер або результати драгеру.
Крім цього, вказав, що 23.08.2025 року працювала повітряна тривога з 00:00 до 21:00 год., апелянт перечекав у безпечному місці та після того направився додому.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, 16 січня 2026 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій зазначив наступне:
- при огляді на стан сп`яніння не залучались свідки та не робилось відео. Це пряме порушення вимог статті 266 КУпАП, що згідно частини п`ятої цієї статті робить весь огляд недійсним. В даному випадку те ж саме:1) доказів руху та зупинки авто суду не надано, відео явно неповне;2) відео огляду на місці, як того вимагає ст.266 КУпАП – суду не надано. При тому, порушення лише даного пункту тягне недійсність процедури, через ч.5 ст.266 КУпАП.
-суд виклав в постанові дані, які явно не відповідають реальності та матеріалам справи, оскільки в постанові суду першої інстанції відображено пояснення ОСОБА_1 , які він не надавав суду, а саме в судовому засіданні останній зазначив, що знаходився в нерухомому авто, коли зупинилась патрульна машина. Про огляд на місці ОСОБА_1 нічого не пояснював.
-в матеріалах справи відсутнє відео, з якого вбачається обставини вказані в постанові суду першої інстанції. Крім цього, відсутні будь-які інші докази на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .
Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив, у випадку якщо суд відмовить в застосуванні положення пункту 3 частини 1 статті 288 КУпАП та ст.120 КАС України - поновити строк на апеляційне оскарження.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначив, що постанову суду першої інстанції йому оголошено (отримано) лише 15.01.2025року. Виходячи з норм пункту 3 частини 1 статті 288 КУпАП та статті 120 КАС України, ОСОБА_1 вказав, що постанову суду першої інстанції може оскаржити з 05.01.2026 року по 16.01.2026 року включно.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Беспалов О.С. та ОСОБА_1 підтримали доводи апеляційних скарг, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження .
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення Беспалова О.С.., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також Пяткова Р.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, докази у справі, суд дійшов наступного висновку.
Частиною 2ст. 294 КУпАП визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті7та частиною першою статті287цьогоКодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, може клопотати про поновлення їй строку на подання апеляційної скарги, вказавши поважні причини, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначний законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення покладено на скаржника.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення постанова судді у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 винесена 05 січня 2026 року.
Відповідно до чинного законодавства, початок 10-денного строку на апеляційне оскарження починається з дня винесення постанови.
Останнім днем подачі апеляційної скарги є 15 січня 2026 року.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції 05 січня 2026 р. у присутності ОСОБА_1 та його захисника Беспалова О.С. Відомостей про отримання останніми вказаної постанови матеріали справи не містять. 
З ЄДРСР вбачається, що постанова Херсонського міського суду Херсонської області від 05 січня 2026 року надіслано судом 08.01.2026 року, зареєстровано 09.01.2026 року, забезпечено надання загального доступу- 12.01.2026року.
Апеляційна скарга на постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від 05 січня 2026 року була подана 16 січня 2026 року, тобто, поза межами строку, встановленого ст. 294 КУпАП.
Враховуючи, пояснення ОСОБА_1 щодо роз`їзного характеру робити на значній відстані від міста Херсона направлення його у відрядження, незначний пропуск строку в один день та з точки зору дотримання права на доступ до правосуддя, проголошеного ст.55Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, апеляційний суд вважає, що строк на подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 05 січня 2026 року підлягає поновленню.
Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 109605 від 23.08.2025 року, в якому викладені обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; (а.с.4)
-чек-тестом алкотестера «Drager Alcotest ARHF 6820» від 23.08.2025, яким встановлено ступінь алкогольного сп`яніння, а саме: 1,60 проміле; (а.с.6)
-довідкою інспектора відділу адміністративної практики, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами;(а.с.11)
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 23.08.2025 року, в якому зазначені виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови;(а.с.5)
- рапортом працівника поліції;(а.с.3)
- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю «Alcotest 6820»;(а.с.7)
- копією посвідчення водія ОСОБА_1 ; (а.с.8)
-відео-файлами з нагрудних відео-реєстраторів поліцейських. (а.с.12)
Відповідно до диспозиції ч. 1ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.2 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно п.1-7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції України або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Системний аналіз зазначених норм законодавства дає підстави зробити висновок, що у випадку встановлення ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, поліцейський повинен запропонувати такому водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. У разі незгоди водія на проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський зобов`язаний запропонувати такому водієві пройти огляд в закладах охорони здоров`я. У випадку відмови водія від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, поліцейським складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, для фіксації факту відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння наявність свідків не вимагається, якщо така фіксація здійснена поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису.
Європейський суд з прав людини у складі Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Отже, виходячи з вищенаведеного правового обґрунтування належним доказом правопорушення є відеозапис, матеріали якого обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Досліджений відеозапис з нагрудних камер поліцейських свідчить що ОСОБА_1 керував транспортним засобом; під час спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції виявлені у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу або в лікарні. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. (21:36 хв.). Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 виявився позитивний - 1,60 проміле.
З результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння спочатку ОСОБА_1 не погодився, зазначив, що проїде в «наркодиспансер». (21:37 хв.)
Згодом ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився. ( 21:45 хв.)
Суд вважає необгрунтованими доводи апелянта щодо неналежної відеофіксації адмінправопорушення з огляду на її не безперевність, оскільки перевіривши відеозапис адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що він надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, встановити факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом, проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, фіксацію позитивного результату 1,60 проміле, відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Доказів того, що на відео відсутні якісь події або ці події відбувалися не у такій, як на відео, послідовності, судом не встановлено. Крім цього, особами, які подали апеляційні скарги, не вказано які саме події та обставини відсутні на відео запису.
Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що можливо припустити, що працівниками поліції підмінено драгер або результати розгляду спростовуються відеозаписом, з якого встановлено обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом та проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат якого позитивний – 1,60 проміле про що йому було одразу, після продуття Драгеру, повідомлено працівниками поліції.
Враховуючи викладене, суду вважає, що отримані у встановленому законом порядку відеозаписі є належними та допустимими доказами вчинення адміністративних правопорушень.
Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на ту обставину, що в постанові суду першої інстанції від 05 січня 2026 року не правильно судом відображені його пояснення надані в судовому засіданні, не спростовує вчиненого останнім адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, що підтверджується наявними доказами в матеріалах справи.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не спростував докази на підтвердження скоєння ним адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, обмежившись поясненнями про те, що він не знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а щодо з`ясування судом обставин у справі зазначав «не знаю».
Оскільки процедура огляду на стан сп`яніння і складання протоколу про адміністративне правопорушення зафіксовані технічними засобами відеозапису, які долучені до протоколу, то суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо складання протоколу у відсутності свідків.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст.30,33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП, а також того, що вчинене правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
За таких обставин, оскільки за приписами ч. 1ст. 130 КУпАП визначено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а показники алкоголю в крові після проведення огляду показали – 1,60 проміле, що перевищує встановлені допустимі норми, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.
Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
постановив:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 05 січня 2026 року. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 05 січня 2026 року - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Беспалова Олексія Сергійовича, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 05 січня 2026 року - залишити без задоволення.
Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 05 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя
Херсонського апеляційного суду І.В. Склярська