Справа № 156/1326/24 
Провадження № 1-кп/156/18/26 

В И Р О К
Іменем України
04 лютого 2026 року сел. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Іваничі кримінальне провадження за № 12024030520000692 від 23 липня 2024 року про обвинувачення 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Білоусівка Миколаївської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, незаміжньої, на утриманні непрацездатних осіб не має, не працевлаштованої, мешканки: АДРЕСА_1 , раніше судимої 25.03.2024 вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :
22.07.2024 близько 16 год. в сел. Іваничі Володимирського району Волинської області ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в сквері по вулиці Залізничній, неподалік магазину «Акцент», під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_6 , який виник раптово, з мотивів особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, сидячи на вуличній лавці, умисно нанесла один удар ногою в тулуб ОСОБА_6 . 
Продовжуючи свої протиправні дії, діючи умисно, цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, після того як ОСОБА_6 сів на сусідню лавочку, підійшовши до останнього, нанесла ОСОБА_6 не менше 18 ударів руками та ногами в область голови та тулуба, чим заподіяла потерпілому тілесні ушкодження у виді поєднаної тупої травми тіла: закрита травма грудної клітки з переломами 5, 6, 7 ребер зліва, забій лівої легені, синець в ділянці проекції переломів ребер; закрита травма органів черевної порожнини з двохмоментним розривом селезінки, з травматичним розривом стінки тонкого кишківника з послідуючим розвитком перитоніту, з синцем в ділянці передньої черевної стінки та крововиливами в брижу тонкого кишківника; з переломом виличної кістки справа; з раною в ділянці обличчя справа; з двома синцями в ділянці обличчя та одним синцем обличчя справа з переходом на шию; з трьома синцями правої верхньої кінцівки; з двома синцями лівої верхньої кінцівки; з синцем надлобкової ділянки, які були небезпечні для життя в момент заподіяння та відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 78 від 20.08.2024 за ступенем тяжкості мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя, згідно пункту 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995.
В результаті спричинених тілесних ушкоджень, 02.08.2024 о 07 годині 15 хвилин, в приміщенні реанімаційного відділення КНП «Нововолинська центральна міська лікарня», що в м. Нововолинськ по пр. Перемоги, 7, в результаті поєднаної тупої травми тіла, настала смерть ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Під час судового розгляду кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за обставин, що викладені у обвинувальному акті, визнала повністю. У свої показах зазначила, що дійсно, 22.07.2024 близько 16 год. вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння у сквері, що по вулиці Залізничній, неподалік магазину «Акцент», в сел. Іваничі Володимирського району Волинської області. Під час раптово виниклого конфлікту з потерпілим ОСОБА_6 після того, як потерпілий «взяв її за груди», керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, сидячи на вуличній лавці, вона умисно нанесла один удар ногою в тулуб ОСОБА_6 , а далі, після того як ОСОБА_6 сів на сусідню лавку, підійшла до нього та нанесла йому перший удар ногою, а потім не менше 18 ударів руками та ногами в область голови та тулуба. В судовому засіданні ОСОБА_3 щиро розкаялася, висловила жаль з приводу того, що сталося, обіцяла відшкодувати матеріальну шкоду та просила суд її суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_7 надала письмову заяву про здійснення розгляду кримінального провадження без її участі, відсутність будь-яких претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченої, а також прохання призначити ОСОБА_3 реальне покарання у виді позбавлення волі, однак із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 2 статті 121 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Безпосередньо дослідивши усі докази, подані під час судового розгляду, заслухавши доводи сторони обвинувачення, потерпілої, сторони захисту та самої обвинуваченої, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинувачену, потерпілу, свідків, дослідивши усі надані суду письмові докази, перевіривши та оцінивши всі доводи учасників процесу, а також розглянувши їх клопотання, суд дійшов висновку, що вина у викладеному судом обвинувачені повністю та об`єктивно доведена наступними дослідженими та перевіреними в ході судового розгляду доказами:
- протоколом огляду місця події від 23 липня 2024 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких огляд проводився у денну пору доби за температури +25°c при денному освітленні. Проведеним оглядом встановлено, що оглядом місця події є ділянка місцевості – парк, який розташований поблизу залізничного вокзалу селища Іваничі Володимирського району Волинської області поблизу автодороги Т-0305. На даній території знаходиться доріжка, вимощена бруківкою, вздовж якої по обидва боки розміщено дві лавки, пофарбовані у коричневий колір; дерева: берези, клени та каштани; рослинні кущі; вздовж доріжки біля лавки є металевий сміттєвий бак. Газон засіяно травою, яка підкошена. Місцем, де було виявлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ділянка землі у вказаному парку, між двох придорожніх дерев. На місці виявлення ОСОБА_6 трава на землі зім`ята, будь-яких слідів чи речовин бурого кольору не виявлено, нічого не вилучено (а.с. 80-83, том 2).
- рапортом ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП від 25.07.2024 № 5806, відповідно до якого 25.07.2024 о 12:03 надійшли матеріали ЄО-1544 ВДП № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП для приєднання до матеріалів ЄО-5711 ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП за фактом отримання 22.07.2024 в сел. Іваничі по вул. Валова тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пенсіонера, мешканця АДРЕСА_2 (а.с. 89, том 2);
- рапортом ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП від 22.07.2024 № 1544, відповідно до якого 22.07.2024 о 16:26 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 22.07.2024 о 16:25 за адресою Іваничівський р-н, сел. Іваничі вул. Валова біля залізничного вокзалу зі сторони автодороги чоловікові (віком приблизно 50 років) нанесли тілесні ушкодження. Потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_2 . Заявники – діти 13 років. Учасник події – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканець АДРЕСА_3 (а.с.91, том 2);
- рапортом ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП від 02.08.2024 № 6042, відповідно до якого 02.08.2024 о 07:32 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02.08.2024 о 07:15 за адресою пр. Перемоги, 7, м. Нововолинськ у відділенні реанімації КНП «Нововолинська ЦМЛ» помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який поступив 22.07.2024 у реанімаційне відділення з діагнозом: політравма, яку отримав від падіння з власної необережності (а.с. 92, том 2);
- протоколом огляду приміщення від 02 серпня 2024 року та додатком до нього у виді фототаблиці, відповідно до яких оглядом місця події є реанімаційне відділення КНП «Нововолинська ЦМЛ» за адресою м. Нововолинськ, проспект Перемоги, 7. При вході у відділення потрапляємо у загальний коридор прямокутної форми, який закінчується вікном. Ліворуч у стіні є троє дверей, праворуч - п`ять дверей. Перші двері ліворуч - металопластикові двосекційні, на момент огляду дві секції дверей відчинені в сторону коридору. На правій секції дверей є наліпка «ПАЛАТА номер 2». Увійшовши у палату потрапляємо у приміщення прямокутної форми, стіни та підлога якого обкладені кахельною плиткою, стеля пофарбована у білий колір, праворуч від входу знаходяться пост медичної сестри ліворуч два медичних ліжка. По ходу руху на першому ліжку тіло людини, замотане у простирадло світло-зеленого кольору з темно-зеленими візерунками. Встановлено, що це труп громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Труп лежить горизонтально на ліжку, обличчям догори, підборіддя підв`язане, руки зігнуті в ліктях, кисті зв`язані на череві, ноги випрямлені паралельно одна другій. Під час візуального огляду на трупі виявлено синці: під правим оком та знизу правої щоки, також розсічення правої брови. Біля трупа знаходиться медична картка стаціонарного хворого номер 42 43 809 (а.с.93-95, том 2).;
- довідкою про причину смерті до форми № 106/о номер 84 від 02.07.2024, відповідно до якої ОСОБА_6 , 26 вересня 1955 року; дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ; причина смерті - забої та розриви внутрішніх органів переломи багатьох кісток скелету поєднана тупа травма тіла (а.с.98, том 2);
- висновком експерта судово-медичної експертизи трупа № 78 від 20.08.2024, згідно з яким під час проведення судово-медичної експертизи трупа та згідно даних наданої медичної документації в гр. ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження: поєднана тупа травма тіла: закрита травма грудної клітки з переломами 5, 6, 7 ребер зліва, забоєм лівої легені, синцем в ділянці проекції переломів ребер; закрита травма органів черевної порожнини з двохмоментним розривом селезінки, з травматичним розривом стінки тонкого кишківника з послідуючим розвитком перитоніту, з синцем в ділянці передньої черевної стінки та крововиливами в брижу тонкого кишківника; з переломом виличної кістки справа; з раною в ділянці обличчя справа; з двома синцями в ділянці обличчя та одним синцем обличчя справа з переходом на шию; з трьома синцями правої верхньої кінцівки; з двома синцями лівої верхньої кінцівки; з синцем надлобкової ділянки. Поєднана тупа травма тіла: закрита травма грудної клітки з переломами 5, 6, 7 ребер зліва, забоєм лівої легені, синцем в ділянці проекції переломів ребер; закрита травма органів черевної порожнини з двохмоментним розривом селезінки, з травматичним розривом стінки тонкого кишківника з послідуючим розвитком перитоніту, з синцем в ділянці передньої черевної стінки та крововиливами в брижу тонкого кишківника; з переломом виличної кістки справа; з раною в ділянці обличчя справа; з двома синцями в ділянці обличчя та одним синцем обличчя справа з переходом на шию; з трьома синцями правої верхньої кінцівки; з двома синцями лівої верхньої кінцівки; з синцем надлобкової ділянки утворилася в наслідок дії тупого предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею за механізмом удар в мінімальній кількості дев`ятнадцяти травматичних дій, терміном утворення може відповідати даним зазначеним в медичній документацїі. Причиною смерті гр. ОСОБА_6 є вищеописана поєднана тупа травма тіла: закрита травма грудної клітки з переломами 5, 6, 7 ребер зліва, забоєм лівої легені, синцем в ділянці проекції переломів ребер; закрита травма органів черевної порожнини з двохмоментним розривом селезінки, з травматичним розривом стінки тонкого кишківника з послідуючим розвитком перитоніту, з синцем в ділянці передньої черевної стінки та крововиливами в брижу тонкого кишківника; з переломом виличної кістки справа; з раною в ділянці обличчя справа; з двома синцями в ділянці обличчя та одним синцем обличчя справа з переходом на шию; з трьома синцями правої верхньої кінцівки; з двома синцями лівої верхньої кінцівки; з синцем надлобкової ділянки, що підтверджується даними гістологічного дослідження, а саме (в препаратах очеревини некротичні зміни з вогнищевою не різко вираженою клітинною реакцією, в препаратах кишки в місцях візуалізації шовного матеріалу початкові ознаки репаративних процесів). Таким чином, між поєднаною тупою травмою тіла встановленою у гр. ОСОБА_6 і його смертю є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Поєднана тупа травма тіла, яка знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із смертю, за ступенем тяжкості має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, як небезпечного для життя, згідно пункту 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.) (а.с.99-106, том 2);
- висновком експерта судово-медичної експертизи трупа № 78/А від 01.10.2024, згідно з яким експертом не виключається отримання тілесних ушкоджень виявлених на тілі трупа гр. ОСОБА_6 , у спосіб, який вказує свідок ОСОБА_9 та у спосіб, який вказує свідок ОСОБА_10 (а.с. 108-115, том 2);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 серпня 2024 року, відповідно до якого свідку ОСОБА_9 надано для огляду фотознімки чотирьох громадян; на запитання чи впізнає він когось із усіх зображених на фотознімках свідок ОСОБА_9 заявив, що на фото № 3 він впізнає особу жінки, яка йому представилася ОСОБА_11 , при тому зазначив що її обличчя на фото худіше ніж у житті. Дана жінка нанесла удари руками та ногами невідомому чоловікові 22 липня 2024 року у сквері неподалік вокзалу в селищі Іваничі. Ознаки, за якими ОСОБА_9 впізнав особу - по формі лоба, волоссі, формі очей, формі носа, овалу обличчя. Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 2 серпня 2024 року на фото під № 3 серед фотознімків наданих для огляду ОСОБА_9 зображена громадянка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на інших фотознімках зображені сторонні особи (а.с.126-129, том 2);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 серпня 2024 року, відповідно до якого свідку ОСОБА_10 надано для огляду фотознімки чотирьох громадян. На запитання чи впізнає ОСОБА_10 когось із зображених на фотознімках осіб, свідок заявив, що на фото № 2 він впізнав жінку, яка представилась ОСОБА_11 і яка 22 липня 2024 року близько 11:00 на алеї поблизу залізничного вокзалу в селищі Іваничі побила невідомого чоловіка, який лапав її за груди. ОСОБА_10 впізнав особу по формі обличчя, формі носа, формі губ, зачісці, формі очей та формі лоба. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 02 серпня 2024 року на фото під № 2 серед фотознімків наданих для огляду зображена громадянка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на інших фотознімках зображені сторонні особи (а.с.130-133, том 2);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 02 серпня 2024 року за участі свідка ОСОБА_10 та план-схемою до протоколу, відповідно до якого слідчим експериментом встановлено, що 22 липня 2024 року близько 10 години свідок ОСОБА_10 разом із ОСОБА_9 вживали спиртні напої у пивному барі у селищі Іваничі, до них підсіла жінка на ім`я ОСОБА_11 , з якою вони продовжили вживати спиртні напої. Після цього усі разом пішли на алею між автовокзалом та залізничним вокзалом (сел. Іваничі) та сіли на лавку ближче до автостанції. Там вживали спиртні напої. Через певний проміжок часу зі сторони автостанції до них підійшов невідомий чоловік, який відразу схопив ОСОБА_11 за груди. Вона того чоловіка відштовхнула ногою в область живота. Далі ОСОБА_9 , сидячи, шарпнув невідомого чоловіка та сказав йому йти далі. Той чоловік пішов і сів на сусідню лавку. Після цього у ОСОБА_10 подзвонив телефон і він відійшов в сторону, щоб порозмовляти. Закінчивши розмову та обернувшись, ОСОБА_10 побачив як ОСОБА_11 обома ногами наносить удари невідомій особі: близько восьми в область тулуба та голови, а ОСОБА_9 сидів на лавці. Далі ОСОБА_11 повернулась на лавку, а невідомий чоловік через певний проміжок часу пішов на ґрунтове узбіччя та ліг, звідки його забрала ШМД. Після цього ОСОБА_9 пішов в сторону залізничного вокзалу, а свідок ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 – додому (а.с.134-137, том 2).
- карткою виклику швидкої медичної допомоги № 349 від 22.07.2024, відповідно до якої о 16:26 22 липня 2024 року диспетчером 586 ОСОБА_12 прийнято виклик швидкої медичної допомоги з приводу насильства. У потерпілого чоловіка віком 50 років є дихання, є свідомість, не вдалося встановити стан постраждалого або інші стани, що не увійшли в код категорії «екстрені» (Е). Побили чоловіка?. Адреса виклику Волинська область, селище Іваничі, Володимирський район, вулиця Валова біля залізнодорожного вокзалу зі сторони автомобільної дороги. Виклик здійснили перехожі (а.с.140);
- протоколом огляду предмета від 21.08.2024 року та додатком до нього – аудіозапису виклику на лінію «103», відповідно до якого дитина 13 років повідомила на лінію «103» про виявлення побитого п`яного чоловіка по вул. Валовій у сел. Іваничі біля автостанції та біля ЖД вокзалу, який лежав в алейці біля магазину «Акцент». Заявник вказує, що постраждалий перебуває у свідомості, але йому дуже погано, в крові лежить, з рота кров іде. З розмови п`яних дядьків, що сидять збоку діти почули (заявники), що постраждалого хтось побив (а.с.141-145, том 2);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 серпня 2024 року, відповідно до якого громадянці ОСОБА_13 було надано для огляду фотознімки чотирьох громадян на запитання чи впізнає вона когось з осіб зображених на фотознімках, свідок ОСОБА_13 заявила, що впізнає особу жінки під № 2 як жінку яка 22 липня 2024 року близько десятої години розпивала спиртні напої з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в пивному барі в селищі Іваничі та яких ОСОБА_13 вигнала з бару, так як всі вони дуже голосно себе поводили. Дана жінка ( ОСОБА_3 ) неодноразово приходила в пивний бар, а тому свідок добре її запам`ятала. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 08 серпня 2024 року на фото під № 2 серед фотознімків наданих для огляду свідку ОСОБА_13 зображено громадянку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.146-149, том 2);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 серпня 2024 року, відповідно до якого свідку ОСОБА_14 було надано для огляду фотознімки чотирьох громадян. На запитання чи впізнає вона когось із осіб, зображених на фотознімках, свідок ОСОБА_14 заявила, що на фото № 1 вона впізнає особу жінки, яка 22 липня 2024 року близько 12:00 прийшла в магазин «Акцент» у компанії ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Свідок ОСОБА_14 може впізнати вказану жінку ( ОСОБА_3 ) так, як остання неодноразово приходила у магазин, а саме з 19-20 липня 2024 року і по 22 липня 2024 року. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 08 серпня 2024 року на фото під № 1 серед фотознімків, наданих для огляду свідку ОСОБА_14 зображена громадянка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.150-153, том 2);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 серпня 2024 року, відповідно до якого громадянину ОСОБА_15 надано для огляду фотознімки чотирьох громадян. На запитання чи впізнає він когось з осіб зображених на фотознімках, свідок ОСОБА_15 заявив, що на фото № 3 він впізнає особу жінки, яка 22 липня 2024 року близько 11:00 розпивала спиртні напої з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у «Пивному барі». Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 08 серпня 2024 року на фото під № 3 серед фотознімків наданих для огляду свідку ОСОБА_15 зображена громадянка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.154-157, том 2);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09 серпня 2024 року з метою уточнення показань свідка ОСОБА_9 з приводу подій, які мали місце 22 липня 2024 року в селищі Іваничі. Слідчим експериментом встановлено, що 22 липня 2024 року близько 10:00 ОСОБА_9 зайшов в пивний бар з ОСОБА_10 , щоб «випити по 100 грам». Далі до них підійшла незнайома дівчина і попросила, щоб вони її пригостили. Жінка представилася чоловікам ОСОБА_11 та повідомила, що вона з м. Луганськ і, що вона переселенка. Оскільки вони шумно себе поводили то ОСОБА_16 попросила їх трьох вийти з бару. Далі всі разом пішли в магазин «Акцент», де придбали ще горілки. Свідок ОСОБА_9 вказав, що в барі вони були до півгодини часу, придбавши спиртне в магазині, всі разом пішли на алейку на лавочку. Далі всі учасники та понятті пройшли за свідком, де він вказав на вуличну лавку, розташовану з правого боку і яка є останньою на даній алейці. Свідок ОСОБА_9 вказав, що всі вони ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_3 ) сіли на ту лавку таким чином, що дівчина сиділа між чоловіками. В цей час з протилежної сторони відповідно до тої, з якої прийшли ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , йшов незнайомий чоловік. ОСОБА_9 подумав, що це знайомий жінки ( ОСОБА_3 ), бо той незнайомий чоловік почав до неї приставати та чіпляти за груди. Довго не думаючи, жінка вдарила того чоловіка ногою в область грудей. Свідок ОСОБА_9 візуально вказав яким чином і куди жінка нанесла удар невідомому чоловікові, при тому зазначив, що в момент нанесення удару жінка сиділа на лавці і, підігнувши ногу, нанесла удар. Свідок ОСОБА_9 вказав, що після цього він встав і наніс тому чоловікові легенького ляща і, взявши за ліве плече, розвернув його і сказав, щоб чоловік відійшов від них і сів в другому місці. Той чоловік пішов і сів на сусідню лавку, розташовану з протилежної сторони, а свідок ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_3 залишилися сидіти на своїй лавці. Далі жінка сказала російською мовою, що вона йому (незнайомому чоловікові) цього не вибачить. В цей час ОСОБА_10 відійшов поговорити по телефону. Далі жінка встала і підійшла до невідомого чоловіка, який хапав її за груди і стала його бити руками і ногами. Свідок ОСОБА_9 візуально показав яким чином жінка наносила удари по тілу чоловіка, а також вказав, що почергово била руками чи кулаками по обличчю і ногами нанесла не менше восьми ударів в груди, в ребра. Била боковими ударами і прямими ударами. Бокові удари були нанесені носком взуття, прямі удари наносила в груди, в живіт. Ногами нанесла не менше восьми ударів по обличчю, била руками і кулаками, при тому нанесла близько п`яти ударів. Свідок ОСОБА_9 вказав, що жінка не ставала на лавку, щоб наносити удари. Коли прийшов ОСОБА_10 , то чоловіки покликали жінку і вона кинула бити того чоловіка і повернулася до них (тобто до ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ). Чоловік посидів, далі встав і приліг біля дерева берези. Далі приїхала швидка медична допомога, яка забрали чоловіка (а.с.158-159, а.с.177 том 2);
- протоколом огляду предмета від 16.08.2024 року та DVD-R диском до нього із відеозаписами з місця події (а.с.180-191, 194, том 2).
Відео-файлом під назвою «00000_00000020240722163127-0001А» зафіксовано події 22.07.2024 з 16:31:27. Так на відео зафіксовано територію поблизу алеї, розташованої в сел. Іваничі поблизу ЖД вокзалу, на якій перебувають працівники ЕМД, два поліцейських, громадянин ОСОБА_8 , та потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який лежить на траві та якому медичні працівники надають медичну допомогу.
ОСОБА_8 , розповідає працівникові поліції, що потерпілий повідомив, що п`яний був і в дерево вдарився. Коли ОСОБА_8 запитав потерпілого, чи його хтось побив, то останній відповів, що йшов і вдарився в дерево. ОСОБА_8 пояснив, що проїжджав повз і побачив, що ОСОБА_6 , звісившись, сидить на побитий лавці. Підійшов до потерпілого і запитав, чи його хтось ОСОБА_6 побив, а потерпілий відповів, що ні: він йшов і в дерево вдарився. А також потерпілий вказав, що сам ніби з Старосілля. 
Крім цього, на 16:32:19 відеозапису свідок ОСОБА_8 візуально вказав місце де на лавці сидів потерпілий ОСОБА_6 (фото № 4 протоколу огляду предмета). Під час огляду відео файлу чітко видно територію, де відбуваються події (фото № 5 протоколу огляду предмета).
Свідок ОСОБА_8 візуально вказав напрямок, в якому пішов потерпілий ОСОБА_6 (фото 7 протоколу огляду предмета). Свідок ОСОБА_8 пояснив, що думав, що ОСОБА_6 піде додому через колію, а він встав, пішов і просто впав. Свідок ОСОБА_8 , показуючи на місце, де лежить потерпілий, пояснив, що підійшов до потерпілого і запитав чи погано йому і побачив, що ОСОБА_6 спльовує кров ’ю. 
Під час розмови з поліцейським потерпілий ОСОБА_6 пояснює, що був п`яний і на траві впав. 
Тривалість відеозапису 00:02:35. Відеозапис завершився о 16:34:02 год.
На відео-файлі під назвою «00000_00000020240722163217_0007А» зафіксовано події 22.07.2024 з 16:32:17: медичні працівники надавали допомогу потерпілому ОСОБА_6 , який лежить на траві (фото 12 протоколу огляду предмета), а працівники поліції з`ясовують у потерпілого, як його звати і що з ним сталося. У відповідь потерпілий вказав, що його звати ОСОБА_17 і що він із Старосілля, а також вказав, що він пам ’ятає та як падав: зачепився і головою в дерево вдарився.
Тривалість відеозапису 00:01:08. Відеозапис завершився о 16:33:25.
На відео-файлі «00000_00000020240722163432_0002А» зафіксовано, як медичні працівники продовжують надавати медичну допомогу потерпілому ОСОБА_6 . На 16:34:47 свідок ОСОБА_9 , який за зовнішніми ознаками перебуває в стані алкогольного сп ’яніння (фото № 13 протоколу огляду предмета) та який прямує до вуличної лавки, на якій сидять, згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_3 та ОСОБА_10 (фото № 14-№16 протоколу огляду предмета) і сідає біля них.
На 16:36:43 чітко видно обличчя потерпілого ОСОБА_6 та наявність на ньому тілесних ушкоджень (фото № 17-19 протоколу огляду предмета).
На 16:35:51 свідок ОСОБА_8 говорить працівнику поліції, що він добре знає потерпілого, що він з Старосілля.
На 16:36:57 поліцейський запитав у потерпілого, чи його хтось вдарив, чи він впав сам. Потерпілий відповів, що ні, він сам падав (фото № 20 протоколу огляду предмета).
На 16:37:35 свідок ОСОБА_8 повідомляє поліцейському, що він не бачив як потерпілий падав, яи як його били. ОСОБА_8 нічого не бачив. Свідок просто їхав ровером повз, і побачив, як чоловік сидить.
На 16:39:31 зафіксовано, як біля місця події на вуличній лавці продовжують сидіти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та до них підійшов ОСОБА_8 (фото № 21 протоколу огляду предмета).
Тривалість відеозапису 00:06:01. Відеозапис завершився о 16:40:33.
На відеозаписі «00000_00000020240722164954_0008А» зафіксовано процедуру підписання ОСОБА_8 пояснень, написаних з його слів.
Тривалість відеозапису 00:00:29. Відеозапис завершився о 16:50:24.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 серпня 2024 року, відповідно до якого свідку ОСОБА_18 надано для огляду фотознімки чотирьох громадян. На запитання чи впізнає він когось з осіб, зображених на фотознімках, свідок ОСОБА_18 заявив, що на фото під № 4 він пізнає особу жінки, яка 22 липня 2024 року близько 16 години перебувало в компанії трьох чоловіків, серед яких був ОСОБА_9 , на алейці, що поблизу залізничного вокзалу, де він (свідок ОСОБА_18 ) помітив лежачого чоловіка, який на вигляд був побитий і до якого він викликав швидку медичну допомогу. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14 серпня 2024 року, на фото під № 4 серед фотознімків, наданих для огляду свідку ОСОБА_18 , зображена громадянка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.201-203, том 2);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 04 жовтня 2024 року за участю підозрюваної ОСОБА_3 , відповідно до якого ОСОБА_3 вказала, що пригадує територію, де на даний час перебуває, а також пригадує, що це було на початку літа 2024 року; не виключає можливості, що це було 22 липня 2024 року близько 17-ї години. Підозрювана вказала, що у вказаний час вона перебувала у компанії знайомого, якого вона називала «Гріша» та ще одного чоловіка, імені якого не пригадує. На той час всі троє вживали алкогольні напої. ОСОБА_3 вказала, що знає « ОСОБА_19 » близько одного року. Підозрювана візуально вказала на вуличні лавки, які розташовані за магазином «Акцент» на алеї, куди вона та вказані чоловіки пішли з метою подальшого розпивання алкогольних напоїв.
Пройшовши за підозрюваною до вказаних лавок, ОСОБА_3 вказала на одну з лавок в кінці алеї праворуч у напрямку від магазину «Акцент» до автовокзалу. На ту лавку спочатку присіла вона та вказані чоловіки. 
Далі до них підійшов невідомий їй чоловік, який присів біля них на лавку, а саме біля ОСОБА_19 . Той чоловік був з пакетом і коли присів біля «Гріши», то «Гріша» забрав у нього той пакет і запхав їй ( ОСОБА_3 ) за спину. Далі «Гріша» забрав пакет і вони перейшли на сусідню лавку, яка розташована з протилежної сторони, ближче до магазину «Акцент». 
Коли підозрювана та її знайомі присіли на другу лавку, то до них прийшов потерпілий і став сваритися з «Грішею» за пакет, щоб він його віддав. Тоді потерпілий звернувся з образою до підозрюваної і вона нанесла йому правою рукою удар кулаком в область правої ключиці плеча. Після цього потерпілий почав говорити з «Грішею» за повернення пакета і в цей момент між ними знову виник конфлікт, під час якого ОСОБА_19 , стоячи неподалік від потерпілого, який теж стояв, наніс останньому 5-6 ударів кулаком в обличчя, більше з лівої сторони. Після цього наніс удар ногою в область грудей, від чого потерпілий впав на лавку на спину і присів на ній. Далі « ОСОБА_19 «наніс йому ще близько 10 ударів кулаком по тулубу, по ребрах, по обличчю, після чого взяв потерпілого рукою за потилицю і наніс удар правим коліном в голову і почав наносити удари правою ногою по лівій частині тулуба потерпілого. При тому підозрювана на манекені показала, яким саме чином «Гріша» наносить удари потерпілому і їх почерговість. Крім цього, під час слідчого експерименту підозрювана вказала, що « ОСОБА_19 » наніс потерпілому удар ногою від чого останній впав на землю; в який саме момент вона не пригадує. Після цього потерпілий встав і присів на лавку, а «Гріша» продовжив наносити йому удари кулаками і ногами, як описано вище. Підозрювана вказала, що «Гріша» наніс потерпілому ногами не менше 20 ударів по тулубу і 10-15 ударів руками по голові і тулубу. Після нанесення ударів, «Гріша» з другим чоловіком ( ОСОБА_10 ) взяли потерпілого за руки і ноги і понесли до кущів, де кинули на траву. Після цього ніхто більше ударів потерпілому не наносив. Підозрювана ОСОБА_3 вказала, що другий чоловік у компанії, коли вона була з «Грішею» удари потерпілому не наносив. 
Підозрювана ОСОБА_3 на запитання слідчого відповіла, що вона нанесла потерпілому лише один удар в праву ключицю. 
На запитання слідчого ОСОБА_3 уточнила, що у момент, коли потерпілий впав від удару «Гріши», останній потерпілого у лежачому положенні не бив (а.с. 40-43, том 3).
- наданими у судовому засіданні роз`ясненнями судово-медичного експерта ДСУ "Волинське обласне бюро судово-медичних експертиз" МОЗ України  ОСОБА_20 , який роз`яснив висновок судово-медичної експертизи трупа № 78 від 20.08.2024 та пояснив, що при будь-якому виді падіння контакт відбувається з тупою твердою поверхнею, незалежно від того, чи це асфальтоване покриття, - воно має певну шороховатість. При падінні адаптуючою поверхнею є шкіра людини, в ній залишається сажа і це є перша контактна поверхня, яка вказує, що був контакт з послідуючим тертям. Так як на тілі ОСОБА_6 не було виявлено жодного садна, то виключається, що виявлені синці могли утворитися при падінні з послідуючим тертям. А також, враховуючи кількість виявлених ушкоджень, локалізацію ушкоджень: на передній черевній стінці, на верхівці тазу, на грудній клітці зліва, на обличчі справа та на кінцівках встановлено, що вони утворилися внаслідок мінімальної кількості 19 контактів. У переважній більшості падіння - це одномоментне падіння внаслідок якого утворюються тілесні ушкодження і садна, які вказують на тертя. Так як було виявлено велику кількість ушкоджень, які розташовані на різних ділянках тіла та різних поверхнях тіла і з різних сторін, то факт падіння виключається кількістю ушкоджень та характером самих ушкоджень. Мінімальна кількість для виникнення зазначеної кількості ушкоджень - 19 контактів.
Щодо висновку експертизи № 78/А від 01.10.2024 експерт зазначив, що первинну експертизу, тобто дослідження трупа з формулюванням висновку про наявність тілесних ушкоджень, локалізація тілесних ушкоджень та механізм утворення тілесних ушкоджень виконує загальний експерт районний. Тому, на питання «чи могли ушкодження утворитися у спосіб, на який вказує свідок» відповідь однозначно має дати експерт, який проводив експертизу з тієї причини, що знає локалізацію, механізм, давність і може в просторі і в часі співставити ушкодження з контактами, і відповісти: чи співпадає локалізація, чи співпадає механізм, чи співпадає відношення однієї особи до іншої. Якщо призначити іншу експертизу, тоді експерт працює вузько з певним об`єктом експертизи, а не із загальною сукупністю факторів, які викладаються в первинному висновку експерта. Тому на питання: «чи могли тілесні ушкодження утворитися в спосіб на який вказують свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .?» віднесені до компетенції судово-медичного експерта, оскільки на такі питання відповідає експерт, який провів експертизу і який знає всі ушкодження.
Експерт ОСОБА_20 підтвердив, що проведення такого виду експертизи належить саме до його повноважень, оскільки криміналіст працює в даному конкретному випадку тільки із встановленням механізму перелому трьох ребер. Так як механізм утворення не підлягає сумніву, то експерт-криміналіст не буде знати ні локалізації синців на тілі, ні локалізації підшкірних крововиливів гематом на обличчі, ні місця розриву тонкого кишечника, ні розриву селезінки, тому криміналіст не бачить всієї картини, а тільки одне ребро. Повну картину ушкоджень, локалізацію і механізм ушкоджень бачить тільки експерт, який провів експертизу тому він проводить ще одну експертизу, щоб підтвердити чи спростувати чи можуть утворитися ушкодження, чи не можуть. А більш конкретні питання вирішують криміналісти.
Експерт ОСОБА_20 підтвердив висновки експертизи та зазначив, що в експертизі вказано: не виключається утворення таких тілесних ушкоджень, які виявлені на тілі трупа громадянина ОСОБА_6 , а вираз «не виключається утворення» означає співставлення осіб відносно одна відносно одної; локалізація нанесених ударів, на які вказує свідок, механізм на який вказує свідок, приблизна кількість ударів, тому що у більшості випадків свідки повинні відповісти про приблизну кількість ударів. Тобто експерт співставляє покази свідків щодо нанесення ударів із локалізацією утворення тілесних ушкоджень, і у разі співпадіння робить висновок про можливість утворення тих ушкоджень які зазначені у спосіб на який вказує свідок. Тобто фактично трактується, що покази свідків, які вони надали не суперечать висновку експерта.
У судовому засіданні досліджувався слідчий експеримент, який проводився за участю самої обвинуваченої ОСОБА_3 , на якому вона надавала покази щодо характеру, способу та кількості нанесення ударів, однак не нею, а іншою особою. Експертиза щодо показів обвинуваченої ОСОБА_3 стосовно характеру, способу та кількості нанесення ударів потерпілому іншою особою не призначалась і не проводилась, а відповідного слідчого експерименту чи слідчої дії експерт у матеріалах кримінального провадження не бачив.
- показаннями свідка ОСОБА_21 , який зазначив, що літом 2024 року у неділю (21.07.2024 року) близько 11 години біля ж/д вокзалу він зайшов у пивний бар від Павлівського пивзаводу по вул. Залізничній в сел. Іваничі, де купив бокал пива та сидів і спілкувався з кумом ОСОБА_15 . Він побачив обвинувачену, яка підходила до відвідувачів бару та просила пригостити її пивом чи цигаркою. Обвинувачена підсіла до них і між ними зав`язалася розмова. ОСОБА_21 запитав дівчину звідки вона, а та відповіла, що з ОСОБА_22 ; на запитання де працює відповіла, що влаштувалася на роботу в ресторанно- розважальний комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_9 ». Дівчина поводила себе нормально. Під час розмови на релігійну тему у ОСОБА_21 та обвинуваченої виник конфлікт на мовному ґрунті в результаті якого він обізвав її нецензурними словами і сказав покинути заклад. Вона вийшла із бару і більше він її не бачив. У той день у барі ні ОСОБА_23 , ні ОСОБА_9 не було. Через декілька днів (2-3 дні) від односельчан він почув, що ця ж дівчина на лавочці побила якогось хлопця за те, що він взяв її за груди. Той хлопець лежав у реанімації у лікарні в сел. Іваничі, а через декілька днів помер. Односельчани також розповідали, що бачили обвинувачену із ОСОБА_24 в алеї біля автостанції, а вже потім до них підійшов хлопець, якого вона побила. Особисто ОСОБА_21 померлого не знав, лише був на похоронах в с. Старосілля та копав покійному яму. На похороні були присутні родичі, які розповідали, що винну у побитті покійника жінку шукають і не можуть знайти. Візуально було видно, що померлий був побитий, бо лице було в синцях. ОСОБА_10 ОСОБА_21 особисто не знає, давно на похороні матері ОСОБА_9 він бачив ОСОБА_10 у будинку ОСОБА_25 ОСОБА_9 . ОСОБА_21 знає як односельчанина, який мешкає у сел. Іваничі біля РЕСУ. Колись у ОСОБА_9 були проблеми, бо він зарізав чоловіка на ім`я ОСОБА_26 . Причин такого вчинку свідок не знає.
- показаннями свідка  ОСОБА_15 , з яких слідує, що із обвинуваченою ОСОБА_11 він познайомився влітку 2024 року у приміщенні пивбару від ОСОБА_27 пивзаводу, що розташований біля ж/д вокзалу в сел. Іваничі. Він там вживав пиво, а ОСОБА_11 , взявши пиво, попросила до нього підсісти. Вона розповіла, що є біженкою, влаштовується до ФОП ОСОБА_28 на роботу сторожем або техпрацівником. Також розповідала про те, як виїжджала з окупації. Під час розмови ОСОБА_11 ні разу не вжила нецензурну лексику. ОСОБА_15 поспішав, тому вони із ОСОБА_11 трохи посиділи (хвилин 10), і він поїхав на велосипеді додому. На наступний день (в неділю) близько 11 години із сусідом ОСОБА_21 він пішов у приміщенні пивбару в сел. Іваничі. Там вдруге він побачив ОСОБА_11 , яка розповіла, що вчилася легкій атлетиці у спортивному інтернаті та має досягнення. Алкоголю вона не вживала, підходила до іншого стола просити у чоловіків цигарку. Дискусія між ними відбулась на релігійну тему і тему спорту, яка закінчилася неприязно. Під час розмови нецензурні слова ОСОБА_11 не вживала. Через 5-7 хвилин ОСОБА_11 встала і пішла до людей, які сиділи за іншим столом. Ще на наступний день (у понеділок) близько 11 години він сам зайшов у приміщення того ж пивбару в сел. Іваничі, сів за стіл, і там знову побачив ОСОБА_11 , яка сиділа у компанії з іншими чоловіками: ОСОБА_24 та, як йому пізніше стало відомо - ОСОБА_29 . Коли ОСОБА_15 прийшов у бар, ОСОБА_30 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вже перебували там. У них на столі була пляшка горілки та пиво, тому він вважає, що вони всі троє вживали алкоголь. Дискусія між ними відбувалася на підвищених тонах, можливо один одного у чомусь переконували, однак ніхто не сварився, а подальших подій він не знає, бо поїхав додому, а ті троє ще залишалися. Через 7-10 днів від односельчан він почув, що в реанімації ІНФОРМАЦІЯ_10 помер чоловік, однак від чого саме - він не знає. Чув, що подія з чоловіком трапилася біля магазину «Акцент» в сел. Іваничі. Він не бачив негативу чи агресії від ОСОБА_11 , вона була чемною і не матюкалася; мова її культурна. ОСОБА_9 він знає як односельчанина, який схильний до вживання алкогольних напоїв. У компанії він не є агресивним. В минулому ОСОБА_9 мав конфлікт із сусідом, якого, перебуваючи у стані сп`яніння, вбив. ОСОБА_10 свідок не знає. Після події ОСОБА_9 розповів йому, що на нього є підозра, а третім чоловіком у компанії із ОСОБА_3 був ОСОБА_10 
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який є знайомим із ОСОБА_3 та який пояснив, що 19.07.2024 року він отримав переказ коштів в розмірі 3000 гривень від дочки ОСОБА_9 - ОСОБА_31 , які вона надіслала для ОСОБА_25 для сплати рахунків, штрафів та на купівлю харчів. Оскільки ОСОБА_9 банківської картки не має, тому дочка гроші переказала на банківську картку ОСОБА_10 . У понеділок 22.07.2024 року на 9:00 год він з ОСОБА_24 прийши у ПриватБанк, сплатили адміністративний штраф за металолом у розмірі близько 1000 гривень і ОСОБА_9 запропонував йому піти в бар від ОСОБА_27 пивзаводу, що біля ж/д вокзалу в сел. Іваничі і випити «могорич». Вони прийшли в бар близько 10 години. Інші відвідувачі там також були. ОСОБА_3 прийшла в бар пізніше, близько 11 години. Вони з ОСОБА_24 випили там бокал пиво і 200 грамів горілки. Підійшла до них ОСОБА_11 . Раніше вони ОСОБА_11 не бачили. ОСОБА_11 розповідала, що вона біженка з Миколаєва і їй розбомбили житло. Попросила купити їй 100 грам горілки. ОСОБА_10 купив їй 100 грам горілки. Вони сиділи близько години, але голосно розмовляли, тому бармен попросила їх вийти. Вони троє пішли. Зайшли в магазин «Акцент», що недалеко пивбару в сел. Іваничі, ОСОБА_10 придбав пляшку горілки і вони втрьох пішли по алейці в напрямку до автостанції, сіли на останню лавку спиною до залізничної дороги, де й розпивали горілку. На лавці вони сиділи до вечора (16 година). Повз проходив старший незнайомий ні ОСОБА_32 , ні ОСОБА_9 чоловік, 60-65 років, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, нічого не пояснюючи, взяв ОСОБА_33 , яка в той момент сиділа на лавці, за барки. ОСОБА_10 подумав, що цей чоловік – знайомий ОСОБА_3 , однак згодом виявилось, що ні. ОСОБА_3 відштовхнула його ногою в області живота; ОСОБА_9 зловив того чоловіка за руку і сказав йому йти звідти. Той чоловік відійшов, і сів на сусідню лавку навпроти на відстані метрів 10 від них лицем до залізничної дороги. Мовчки сидів, і нічого до них не говорив. До ОСОБА_10 хтось подзвонив і він відійшов в сторону автостанції на 5-10 метрів. Розмова тривала 3-5 хвилин. Протягом цього часу ОСОБА_10 стояв спиною до лавки, де сиділи ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . Що відбувалося протягом цих п`яти хвилин він не бачив. Після закінчення розмови він обернувся і побачив, що той чоловік у напівзігнутому положенні сидів на лавці, а лицем до нього стояла ОСОБА_3 і копала ногами в тулуб і голову. ОСОБА_3 била потерпілого двома ногами, чи прямо чи збоку він не пам`ятає. Потерпілий сидів, тримався за лавку і відмахувався, ухилявся. З лавки потерпілий не падав. Він бачив, як ОСОБА_3 нанесла йому 8 і більше ударів. Весь цей час ОСОБА_9 сидів на своєму місці на лавці та крикнув до ОСОБА_3 : «Що ти робиш? Йди сюди!». ОСОБА_10 повернувся до лавки, ОСОБА_3 також повернулася, вони сіли на лавку і продовжили далі розпивали алкоголь. Про що вони говорили одразу ж після конфлікту ОСОБА_10 не пам`ятає. Ударів ні він, ні ОСОБА_9 тому чоловіку не наносили. ОСОБА_9 не бив потерпілого, навіть ляща не давав. В чому був одягнений чоловік ОСОБА_10 не пам`ятає. ОСОБА_10 відчував, щоб був достатньо п`яний, однак загалом події пам`ятає. ОСОБА_10 побачив, що той чоловік почав синіти (почали з`являтися синці на лиці) і продовжував сидіти на лавці. Чоловік посидів і через 10-15 хвилин встав і пішов, ліг під березою на зеленій зоні, що біля проїжджої частини. Ідеї допомогти потерпілому не виникло ні у кого. Через деякий час приїхала швидка і забрали того чоловіка. Хто викликав швидку він не знає. Вони продовжували сидіти, а потім ОСОБА_9 пішов по потребі в сторону центру сел. Іваничі і не повернувся. Як згодом ОСОБА_10 дізнався, ОСОБА_9 пішов додому. ОСОБА_10 та ОСОБА_3 залишилися, а згодом до них підійшли поліцейські і наклали штраф на ОСОБА_10 за розпивання алкогольних напоїв у громадському місці. Про побиття чоловіка поліцейським він не розповідав. Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_3 пішли до ОСОБА_10 додому. Дружина ОСОБА_10 додому не пустила, тому ОСОБА_10 з ОСОБА_34 переночували у розваленому будинку через дорогу. Зранку 23.07.2024 року до ОСОБА_10 приїхала поліція, забрала його з ОСОБА_34 і завезла до м. Нововолинська на допит щодо побиття потерпілого. Згодом на допит привезли ОСОБА_9 . У поліції ОСОБА_10 дав аналогічні покази, що й у судовому засіданні. Після допиту у м. Нововолинську їх відпустили. Там же ОСОБА_10 стало відомо, що потерпілий перебуває у реанімації в лікарні. З м. Нововолинська назад їхали автобусом. Як приїхали – похмелилися у магазині біля цукрового заводу. Потім ОСОБА_10 з ОСОБА_24 ОСОБА_33 залишити, і з того часу ОСОБА_10 ОСОБА_33 не бачив. ОСОБА_3 розповідала ОСОБА_10 , що є майстром спорту у боротьбі, де саме вчилася не розповідала. Через 2-3 дні коли його знову возили у м. Нововолинськ давати свідчення, у поліції він дізнався, що потерпілий у реанімації на третій день помер. ОСОБА_10 з ОСОБА_9 – друзі з дитинства. У 2001 році ОСОБА_9 був засуджений, однак після цього судимостей не мав. У ОСОБА_9 дружина була циганкою, втекла від нього. ОСОБА_9 зараз проживає один, дочка приїздить з Польщі у відпустку. ОСОБА_10 у судовому засіданні ствердив, що він не просив ОСОБА_3 брати відповідальність на себе. ОСОБА_3 застосовувала побої до потерпілого, а ОСОБА_9 участі у побитті потерпілого не приймав. ОСОБА_10 запевнив, що незважаючи на перебування у стані алкогольного сп`яніння, події того дня він пам`ятає. ОСОБА_10 був у Польщі, коли дзвонила слідча ОСОБА_35 , яка повідомила, що він повинен повернутися, бо ОСОБА_3 розповіла, що він та ОСОБА_36 брали потерпілого за руки та кидали у рів. ОСОБА_10 повернувся до України та разом із ОСОБА_9 у м. Луцьку проходили перевірку свідчень на поліграфі. 
Після тих подій на одязі в області живота у ОСОБА_3 були наявні сліди крові. Вважає, що у смерті потерпілого винні всі троє: він не надав потерпілому допомоги, а із ОСОБА_11 – незнайомою особою взагалі не слід було зустрічатися та вживати алкоголь; провина ОСОБА_11 – нанесення ударів потерпілому; вина ОСОБА_9 полягала у вживанні алкоголю у громадському місці.
На запитання захисника ОСОБА_10 відповів, що не пам`ятає, щоб між ним, ОСОБА_9 та ОСОБА_3 була розмова про необхідність навідати потерпілого у лікарні і дізнатися про стан його здоров`я. ОСОБА_10 пояснив, що не був у тому зацікавлений, оскільки не вбачав сенсу іти в лікарню і навідувати незнайомого йому чоловіка.
- показаннями допитаного як свідка ОСОБА_9 , з яких слідує, що судом його було притягнуто до адміністративної відповідальності за крадіжку та накладено стягнення у виді штрафу, який він не мав чим сплатити, тому подзвонив до дочки в Польщу та попросив про допомогу. Так, як у ОСОБА_9 банківської карти немає, 19.07.2024 року дочка вислала гроші на банківську карту його знайомого ОСОБА_23 , щоб ОСОБА_9 сплатив штраф. 22.07.2024 року вони з ОСОБА_37 сплатили штраф, і ще трохи грошей залишилося. ОСОБА_9 вирішив віддячити ОСОБА_10 та піти в бар, випити «по сто грам» і пива. Бар розташований в сел. Іваничі біля залізничної дороги. Коли вони з ОСОБА_37 були там, до них підійшла ОСОБА_3 і попросила пригостити її. ОСОБА_10 пригостив ОСОБА_38 розповідала, що є спортсменкою і займала призові місця, здобула срібло. Через 15 хвилин, коли вже були добряче п`яні, почали голосно говорити та вживати нецензурні слова, тому барменша попросила їх вийти з приміщення бару. Вийшли з бару і пішли в магазин «Акцент», який розташований теж біля залізниці. В магазині взяли ще пляшку горілки. Прийшли до алеї, сіли на лавку, що ближче до автостанції і почали там розпивати алкоголь. Через 15 хвилин незнайомий йому чоловік, років 65-70, проходив повз, розвернувся і почав ОСОБА_33 за «груди совати». ОСОБА_9 подумав, що той чоловік з ОСОБА_3 знайомі. ОСОБА_11 вдарила чоловіка один раз ногою в груди. ОСОБА_9 запропонував тому чоловіку піти і сісти на другу лавку. Чоловік послухав і сів на другу лавку, яка розташована неподалік, на відстані 10-15 метрів по діагоналі від лавки, на якій сиділи. ОСОБА_3 сиділа і казала, що цього йому не пробачить. ОСОБА_10 в той час говорив по телефону. ОСОБА_3 встала і підійшла до чоловіка і почала його бити ногами і руками в голову і в груди. Ударів було 20, може й більше. Все відбувалося швидко, ОСОБА_3 наносила потерпілому удари і в голову, і в груди, і ногами по ребрах. ОСОБА_3 наносила удари близько 5 хвилин. Потерпілий був п`яний, тримався за лавку і не мав коли стати. Спочатку ОСОБА_9 не реагував, а потім почав кричати до ОСОБА_3 що вона робить і покликав ОСОБА_11 до лавки. ОСОБА_11 повернулася, ОСОБА_10 в той час теж до них повернувся і сидів біля них. Потерпілий посидів на лавці 3-5 хвилин, а потім встав і пішов ліг на траву під березою. Через деякий час (до 5 хвилин) приїхала поліція і швидка, забрали того чоловіка. Хто викликав швидку ОСОБА_9 не знає. ОСОБА_9 ще посидів на лавці, вони з ОСОБА_37 та ОСОБА_34 вживали, а потім пішов у бар, де випив бокал пива, а коли вийшов побачив, що ОСОБА_10 та ОСОБА_39 вже не було. Тоді ОСОБА_9 пішов додому. Ні він, ні ОСОБА_10 ударів потерпілому не наносили, лише ОСОБА_3 наносила удари потерпілому. Тоді ж вечером приїжджала поліція і питали, де ОСОБА_10 з ОСОБА_34 , а він не знав. На наступний день зранку до ОСОБА_9 додому знову приїхала поліція. В автомобілі вже були ОСОБА_10 з ОСОБА_3 . Вони всі троє поїхали в м. Нововолинськ на допит. Працівники поліції оглядали руки ОСОБА_9 . Свідок стверджує, що його руки побиті не були, однак могли бути подряпини. Руки ОСОБА_40 не бачив. У поліції він надавав пояснення такі ж, як і в судовому засіданні. Після допиту в м. Нововолиську ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_3 повернулися автобусом в сел. Іваничі. Приїхавши в сел. Іваничі вони всі троє пішли випити вина в магазин біля цукрового заводу. Чи вживала ОСОБА_3 алкогольні напої ОСОБА_9 не пам`ятає. Про події, що сталися вони не говорили. Після того вони з ОСОБА_37 ОСОБА_3 залишили, а самі пішли по домівках. На другий-третій день на допиті ОСОБА_9 дізнався, що потерпілий помер. На светрі на животі у ОСОБА_3 була кров, однак яке походження цієї плями він не знає, бо ще як вони були в барі (бар від Павлівського пивзаводу, розташованого біля залізничного вокзалу в сел. Іваничі) він вказував ОСОБА_3 про те, що у неї на сірому светрі наявна пляма крові. На запитання прокурора свідок відповів, що жодних ударів, у тому числі ляпаса, він потерпілому не наносив, лише попросив перейти на іншу лавку. На уточнююче запитання захисника ОСОБА_9 відповів, що можливо і дав потерпілому легенько ляпаса. ОСОБА_41 раніше був засуджений за вбивство. Його сусід посварився з матір`ю ОСОБА_9 і потім дуже сильно побив її. Матір забрала швидка. ОСОБА_9 вдома не була. Про події ОСОБА_9 повідомила сусідка. ОСОБА_9 приїхав і зі злості пішов з`ясовувати стосунки. У ОСОБА_9 був при собі ніж, яким він і скористався. ОСОБА_9 визнає, що з матір`ю неодноразово мав сварки. У ОСОБА_9 є двоє дітей: син та дочка. Син відмовився від нього, як від батька. ОСОБА_9 стверджує, що стосовно своїх дітей він не позбавлявся батьківських прав. На запитання захисника, ОСОБА_9 визнав, що його було позбавлено батьківських прав відносно дочки лише заради того, щоб його матір отримувала гроші, а насправді вони всі проживають разом в одній хаті і він визнає її своєю дочкою. Ще коли ОСОБА_9 відбував покарання у місцях позбавлення волі, його сина забрали з інтернату в Америку. ОСОБА_9 їздив в м. Луцьк для проходження поліграфа, однак перебував у стані алкогольного сп`яніння, через що провести тестування не вдалося. Того ж дня ОСОБА_10 проходив тестування на поліграфі, однак нічого йому не розповідав про запитання, які йому задавали. 
На запитання захисника, щодо розбіжностей механізму нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, який ОСОБА_9 показував на слідчому експерименті та за висновками експертизи, свідок наполягав, що на слідчому експерименті ОСОБА_9 все показував правильно і що ОСОБА_3 наносила потерпілому бокові і прямі удари ногами і руками; потерпілий у той момент сидів на лавці скраю, ближче до перил, однак не поруч з перилами; під час нанесення ударів потерпілий на землю не падав.
Після побиття ОСОБА_3 видимих тілесних ушкоджень чи крові на потерпілому ОСОБА_9 не бачив, до потерпілого ОСОБА_9 не підходив.
На запитання захисника щодо пояснень, які ОСОБА_9 давав у поліції і які надає в судовому засіданні, свідок запевнив, що надавав у поліції пояснення, аналогічні тим, які надає в судовому засіданні 22.11.2024 року.
На запитання захисника ОСОБА_9 відповів, що вони всі троє хотіли навідати потерпілого. На уточнююче запитання щодо наявності такого бажання конкретно у ОСОБА_23 , ОСОБА_9 відповів, що не пам`ятає чи хотів ОСОБА_10 навідати потерпілого, чи ні. Після поліції вже пізно було навідувати потерпілого, бо довго перебували в м. Нововолинську.
На уточнююче запитання захисника ОСОБА_9 відповів, що коли приїхала швидка, вони всі троє ( ОСОБА_42 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 ) сиділи на лавці.
Працівники поліції під`їхали та стояли на відстані близько 10 метрів на дорозі біля трави, де лежав потерпілий. До ОСОБА_23 , ОСОБА_9 та ОСОБА_39 працівники поліції не підходили. ОСОБА_42 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 ще трохи посиділи, а потім ОСОБА_9 пішов у бар. 
У день події ОСОБА_9 був дуже п`яний. Потерпілого того дня він бачив вперше. ОСОБА_9 бачив, що потерпілий був випивший. Чому потерпілий підійшов до ОСОБА_3 і почав приставати ОСОБА_9 не знає. Допомогти потерпілому чи розборонити їх з ОСОБА_3 , ОСОБА_9 був не взмозі через перебування у стані сильного алкогольного сп`яніння. ОСОБА_9 накричав, тоді лише ОСОБА_3 повернулася до лавки, де вони сиділи. Розмови між ними одразу ж після бійки ОСОБА_9 не пам`ятає. Бачив, що потерпілий пішов і ліг біля берези. Підійти до потерпілого і перевірити його стан ОСОБА_9 був не взмозі через перебування у стані сильного алкогольного сп`яніння. У той же день поліція приїхала до ОСОБА_9 додому і питали де ОСОБА_10 і ОСОБА_3 , на що він відповів, що йому невідоме їхнє місце знаходження.
ОСОБА_9 зазначив, що на наступний день після події його, ОСОБА_10 та ОСОБА_3 працівники поліції доставили в м. Нововолинськ на допит, а після цього вони всі втрьох автобусом поверталися назад в сел. Іваничі.
На запитання суду чи вживала ОСОБА_3 алкогольні напої в магазині біля цукрового заводу після повернення з м. Нововолинська в сел. Іваничі ОСОБА_9 відповів ствердно. Розмову між ними не пам`ятає. Крім того ОСОБА_3 ще залишилася там після того, як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пішли додому. Допускає, що ОСОБА_10 запропонував навідати потерпілого, однак вони не встигли, бо потерпілий вмер. ОСОБА_9 вважає, що бити потерпілого він не міг, бо зі слів очевидців, ледь стояв на ногах через алкогольне сп`яніння.
- показаннями свідка ОСОБА_43 , який є поліцейським відділення поліцейської діяльності (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області та суду показав, що у липні 2024 року о 08:00 год. ранку він разом із ОСОБА_44 заступив на чергування добового наряду. Близько 16 год. того дня від дітей надійшло повідомлення, що в парку в сел. Іваничі перебуває особа у стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце виклику, у сел. Іваничі в парку за магазином «Акцент», на місці вже була бригада швидкої допомоги. Вони поспілкувалися з лікарями. Із самим потерпілим поспілкуватись вони не змогли, бо той був у тяжкому стані від отриманих травм. З пояснень лікарів встановили, що біля дерева вдягнений у сорочку, штани і черевики лежав чоловік, на вигляд близько 60 років. Потерпілим був ОСОБА_6 із с. Старосілля. На обличчі у потерпілого були синці, над бровою – розсічення, з носа кровоточила кров. На запитання (потерпілий ОСОБА_6 ) відповів, що їхав на велосипеді і впав, однак ОСОБА_45 одразу зрозумів, що потерпілому були нанесені тілесні ушкодження. Біля чоловіка нікого не було. Окрім чоловіка, у парку також були ОСОБА_9 і ОСОБА_42 , які сиділи на лавці неподалік і були у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_45 разом з ОСОБА_44 підходили до ОСОБА_9 і ОСОБА_10 і запитували що сталося, однак вони відповіли, що нічого не бачили. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не було. Цього ж вечора вони встановили місцезнаходження ОСОБА_25 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спав вдома. У м. Нововолинськ їх доставили вранці наступного дня всіх трьох: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_3 
- показаннями допитаного як свідка інспектора відділення поліцейської діяльності (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області  ОСОБА_46 , який показав, що в кінці літа 2024 року під час перебування на добовому чергуванні виїжджав з ОСОБА_47 на виклик, який поступив в обідню пору доби щодо того, що у сквері по вул. Валовій знаходиться чоловік з тілесними ушкодженнями. Коли вони приїхали, на місці вже була бригада швидкої допомоги. На вигляд чоловік 60-70 років з ознаками алкогольного сп`яніння. Біля чоловіка був пакет, в якому були особисті речі потерпілого. У сквері був ще один чоловік, в якого відібрали пояснення. Біля лавки, неподалік від місця перебування потерпілого, вони помітили компанію з двох чоловіків ОСОБА_10 і ОСОБА_9 та жінки ОСОБА_48 та ОСОБА_47 було допитано ОСОБА_8 і той повідомив, що виявив чоловіка, якому стало зле. У потерпілого була наявна рвана рана над бровою, яка кровоточила. Потерпілий був одягнений у штани, кофту та черевики, все темного кольору. Компанія з чоловіків і жінки сиділа праворуч на лавці за метрів 20. Вони мали ознаки алкогольного сп`яніння та вживали алкогольні напої. Жінка була одягнена у джинси темно-синього кольору. Видимих слідів крові на їхньому одязі чи тілесних ушкоджень на них не було. Місцезнаходження ОСОБА_9 вони встановили цього ж вечора. ОСОБА_9 перебував вдома у стані алкогольного сп`яніння і не міг повідомити де перебувають ОСОБА_10 та ОСОБА_3 . Наступного ранку вони виявили ОСОБА_3 та ОСОБА_10 . На одязі у ОСОБА_39 були плями, одяг її був неохайним та брудним.
- показаннями свідка ОСОБА_49 , яка працює барменом-офіціантом у ресторані «Старий замок». Обвинувачену ОСОБА_3 в судовому засіданні бачила вперше. Стверджувала, що ОСОБА_3 не була працевлаштована у ресторані «Старий замок» та не приходила працевлаштуватися. Влітку 2024 року нові співробітники у ресторан «Старий замок» не приймалися.
- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка є продавцем у пивному барі, що розташований по АДРЕСА_4 біля залізничного вокзалу, суду показала, що ОСОБА_3 приходила в бар як клієнт. В четвер 18.07.2024 року вона заступила на зміну. Того ж дня в бар прийшла ОСОБА_3 і попросила налити їй в стакан пива. Сказала, що приїхала з м. Ковеля, є внутрішньо-переміщеною особою, не має ні документів, ні телефону, проживає в готелі ресторану «Старий замок» і хоче там працювати. Одягнена була у джинси, футболку та кросівки, а на голові кепка – бейсболка. ОСОБА_3 посиділа у барі близько 10 хвилин. ОСОБА_3 протягом трьох днів приходила і підсідала до різних компаній чоловіків. Були також конфлікти через те, що вона розмовляла російською мовою. В той день вони були п`яні, купили пива і сиділи. В процесі розмови дуже матюкалися в тому числі і на ОСОБА_13 , тому вона їх виставила з бару. Була обідня пора, гарна погода. Слідів крові на одязі у ОСОБА_39 вона не бачила. ОСОБА_3 щоразу приходила в одному і тому ж одязі. Про обставини події свідок ОСОБА_13 дізналася на другий день з чужих слів.
- показаннями свідка ОСОБА_14 , продавчині магазину «Акцент», що по АДРЕСА_5 , яка у судовому засіданні показала, що графік магазину з 8:00 год по 22:00 год. Парк знаходиться поруч, одразу ж за магазином. У двадцятих числах липня 2024 року були вихідні і тоді вона вперше побачила ОСОБА_3 , яка прийшла до магазину і сказала, що не має місця для ночівлі. Одягнена була завжди в кепку, сіру кофту, джинси, кросівки. Першого дня розповіла, що є біженкою з м. Миколаєва, шукає роботу і місце де переночувати. ОСОБА_14 порадила ОСОБА_50 звернутися в поліцію. Наступного разу, коли проїжджала на велосипеді повз, ОСОБА_14 бачила як ОСОБА_3 сиділа на лавці у парку близько 22:20 год. Згодом вона побачила ОСОБА_51 вже з місцевими чоловіками ( ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ). До обіду вона прийшла в магазин з ОСОБА_10 та ОСОБА_24 , одягнута в той же одяг і з кепкою на голові. Всі троє були п`яні. ОСОБА_9 був дуже п`яний, бо аж впав на холодильник з водою. Купували вони горілку і цигарки, за які розраховувався ОСОБА_10 . Чоловіки питали у ОСОБА_39 що ще купити. Слідів крові ні на кому не було. Вони пішли. Згодом у камері спостереження ОСОБА_14 побачила, що ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_3 пішли в парк. Там вони трохи кричали і щось вигукували. Після обіду знову зайшли в магазин. ОСОБА_9 вже не заходив, бо був дуже п`яний. Він сидів близько до пам`ятника. ОСОБА_3 та ОСОБА_10 купили ще горілки і пішли до ОСОБА_9 . На сірій кофті, лівій нозі джинсів ОСОБА_3 вона побачила плями, скоріше схожі на потьоки бруду. Вже згодом вона дізналася, що приїжджала швидка, а зі слід односельчан – що побили ОСОБА_6 . В той день потерпілий ОСОБА_6 теж заходив в магазин, купив горілку «Медофф» і розповів, що отримав пенсію і з кумом її вип`є. Далі ОСОБА_6 сидів в парку, чекав на автобус.
- показаннями свідка  ОСОБА_8 , який показав, що того дня він поїхав велосипедом у магазин по хліб. Він побачив, що на лавці у парку сидить візуально знайомий чоловік (потерпілий ОСОБА_6 ). Він до нього під`їхав і спитав хто його побив. У потерпілого права сторона обличчя була повністю набрякла. Потерпілий відповів, що ніхто його не бив, він сам впав. ОСОБА_8 подумав, що потерпілий вдарився у дерево. Тоді ОСОБА_8 запропонував потерпілому провести і посадити його на автобус, на що ОСОБА_6 відмовився, бо почував себе ніяково за його зовнішній вигляд і сказав, що додому піде пішки через ліс. ОСОБА_8 не став наполягати і поїхав у справах. Згодом йому стало відомо, що ОСОБА_6 помер.
- показаннями свідка  ОСОБА_52 , яка показала, що була наставником ОСОБА_39 , коли та проживала у Християнсько-реабілітаційному центрі алко- і наркозалежних, який розміщений у с. Трубки Володимирського району Волинської області. Місцем проживання ОСОБА_3 був інтернат по АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеною особою. ОСОБА_33 до центру з міста Ковеля привів «брат» по церкві і у центрі вона проживала до 26.06.2023 року. Згодом ОСОБА_3 самостійно звернулася та проживала у центрі з 26.03.2024 по 20.07.2024. ОСОБА_3 займалася спортом та побувала у багатьох країнах. Також вона є роботягою, під час проживання у центрі виконувала всю важку фізичну роботу, яку можуть виконувати тільки чоловіки: встановила у реабілітаційному центрі паркан та браму. ОСОБА_3 доброзичлива, ніколи не відмовляла, коли її просили щось робити. Вечорами ОСОБА_52 разом з ОСОБА_3 читали Слово Боже. Чим займалася ОСОБА_3 у періоди, коли не проживала у реабілітаційному центрі свідку не відомо. ОСОБА_3 була одягнута у той же одяг, що і останнього дня перебування її у реабілітаційному центрі (20.07.2024). Чи був у обвинуваченої інший одяг свідок не пам`ятає.
- показаннями допитаної як свідка лікаря-анестезіолога КНП «Нововолинська центральна міська лікарня»  ОСОБА_53 , яка суду показала, що 22.07.2024 року потерпілого доставили в лікарню. 01.08.2024 року вона заступила на нічне чергування, потерпілий перебував у дуже важкому стані, а зранку він помер. 
- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_18 , який у присутності законного представника ОСОБА_54 та психолога ОСОБА_55 суду показав, що 22.07.2024 року близько 14-15 год він побачив двох чоловіків та жінку, які сиділи на лавці у сквері у сел. Іваничі і вживали алкоголь. На відстані близько 15 метрів на траві лежав чоловік, який виглядав напідпитку. ОСОБА_18 підійшов до того чоловіка запитати чи все добре. Той чоловік був побитий: з лиця йшла кров, вухо і права щока набряклі. У що саме був одягнений той чоловік свідок не пригадує. Чоловік попросив викликати йому швидку допомогу. ОСОБА_18 викликав швидку та поліцію, дочекався приїзду швидкої, а згодом приїхали поліцейські. В той час чоловіки, що вживали алкоголь на лавці у сквері там же і залишались, а жінка пішла. Одного з чоловіків свідок знає – це був ОСОБА_9 . Жінку свідок також впізнав, вказавши на ОСОБА_3 в залі суду. ОСОБА_3 була одягнена у кепку, кофту і джинси. В яке взуття ОСОБА_3 була взута свідок не пам`ятає. У ОСОБА_3 був рюкзак. ОСОБА_3 разом з чоловіками розпивала алкогольні напої. Всі троє поводили себе агресивно, під час розмови вживали нецензурні слова, поводилися галасливо.
Показання свідків та досліджені письмові докази є належними і допустимими та у своїй сукупності дають змогу суду відтворити обставини кримінального правопорушення, які були до, на момент та після його вчинення. Більше того, показання свідків та досліджені письмові докази узгоджуються і з показаннями самої обвинуваченої.
Разом з тим, суд визнає неналежним доказом надану стороною обвинувачення довідку № 8 від 17.10.2024 про результати опитування ОСОБА_10 з використанням поліграфа (а.с.87-92, том 3), у зв`язку з тим, що такий доказ не містить обставин та фактів, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, зокрема, а ні не доводить, а ні не спростовує вчинення ОСОБА_3 інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а тому й не береться судом до уваги, оскільки не має будь-якого доказового значення у даному кримінальному провадженні.
Суд проаналізував досліджені належні і допустимі докази у своїй сукупності та дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 доведена, а її дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. 
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Під час призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.
Вчинений ОСОБА_3 злочин, відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості відносяться до тяжких злочинів. Суд також враховує суспільну небезпеку вчиненого тяжкого умисного злочину, проти життя та здоров`я людини, обставини скоєння злочину, наслідки що настали.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, нагороджена орденом княгині Ольги ІІІ ступеня за високі спортивні результати на XIV літніх Паралімпійських іграх у Лондоні (бронзова призерка Паралімпійських ігор з легкої атлетики). Також суд враховує як пом`якшуючу обставину бажання ОСОБА_3 служити в ЗСУ, що, на переконаннч суду, свідчить про бажання виправити скоєне.
До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання  ОСОБА_3 суд відносить: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Суд бере до уваги особу обвинуваченої, яка є особою молодого віку, не має міцних соціальних зв`язків: виховувалася фактично без батьківської опіки та піклування, не має постійного місця проживання, незаміжня, дітей не має, непрацездатних осіб на утриманні немає, непрацевлаштована. У 2024 році притягалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та засуджена за вчинення умисного злочину проти власності (ч. 4 ст. 185 КК України), у період іспитового строку вчинина умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи.
Заразом суд враховує і те, що ОСОБА_3 – спортсменка (легка атлетика), майстер спорту міжнародного класу (2011); нагороджена орденом княгині Ольги 3-го ступеня (2012); бронзова призерка у штовханні ядра 14-х Паралімп. ігор (Лондон, 2012); чемпіонка Європи (м. Реймс, Франція, 2009, п?ятиборство, естафети 4 ? 100 м та 4 ? 400 м; м. Стадсканал, Нідерланди, 2012, штовхання ядра); срібна призерка чемпіонатів світу (м. Крайстчерч, Нова Зеландія, 2011, штовхання ядра) та Європи (Реймс, 2009, стрибки у висоту); призерка зимового чемпіонату світу (Таллін, 2008, 2-і м. у стрибках у висоту та естафеті 4 ? 400 м, 3-є м. в естафеті 4 ? 100 м; м. Болльнес, Швеція, 2010, 2-е м. у штовханні ядра, 3-є м. у стрибках у висоту) та відкритого чемпіонату Європи (м. Вараждін, Хорватія, 2010, 3-і м. у штовханні ядра та стрибках у висоту; м. Євле, Швеція, 2012, 2-е м. у штовханні ядра); срібна призерка 2-х (м. Ліберец, Чехія, 2009, стрибки у висоту), бронзова призерка 3-х (м. Ґенуя, Італія, 2011, штовхання ядра, стрибки у висоту) Глобал. ігор. Чемпіонка у стрибках у висоту (2007–08, 2010) та довжину (2007–08), штовханні ядра (2011–12) та метанні диска (2011); срібна призерка у штовханні ядра (2008, 2010), стрибках у довжину (2010) та метанні диска (2012) чемпіонатів України; виступала за Миколаївський обласний центр «Інваспорт» (1999–2001), Миколаївську спеціалізовану дитячо-юнацьку школу паралімп. резерву (2002–10), від 2010— Івано-Франківський регіональний центр «Інваспорт» (а.с. 20-44, том 4).
Крім цього, суд враховує інформацію про стан здоров`я обвинуваченої, яка на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, однак перебувала в наркологічному відділенні на витверезінні у 2017 р. (1 к/д) з діагнозом: «РПП внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація. Синдром залежності»; проходила стаціонарне лікування в психіатричному дитячому відділенні у 2000 р. та у 2001 р. з діагнозом: «Легка розумова відсталість»; лікувалась стаціонарно в психіатричному відділенні з 31.12.2008 р. по 13.01.2009 р. з діагнозом: «Легка розумова відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю»; на даний час лікування у КНП «МОЦПЗ» МОР не проходить.
Також суд враховує висновок судово-психіатричного експерта № 275 від 16.09.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_3 на час вчинення інкримінованих їй протиправних дій виявляла ознаки легкої розумової відсталості (легкої дебільності), обтяженої алкогольною залежністю, однак за психічним станом могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_3 також страждає на легку розумову відсталість (легка дебільність), обтяжену алкогольною залежністю, що не позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними (а. с. 37-39, том 3).
Суд бере до уваги ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яка свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, визнала, щиро розкаялася, у судових дебатах просила пробачення у потерпілої, та висловила осуд своєї поведінки й жаль; пообіцяла відшкодувати вимоги зацивільним позовом, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення.
Заразом суд враховує й інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності, а саме: конкретні обставини скоєного злочину, тяжкі невідворотні наслідки смерть людини, пост кримінальну поведінку обвинуваченої, яка свідчить про усвідомлення нею негативності вчиненого суспільно небезпечного діяння і готовність нести кримінальну відповідальність.
Крім того, суд звертає увагу на позицію потерпілої сторони, яка претензій матеріального та морального характеру не має, на надто суворому покаранні обвинуваченій не наполягала, погодилась на призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 69 КК України (а.с. 60, том 4). Між тим, суд враховує, що така позиція потерпілої сторони не є обов`язковою для суду, натомість ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.
Враховуючи тяжкість та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої, враховуючи дані про особу обвинуваченої, а також позицію прокурора та потерпілої щодо виду і міри покарання, яка претензій матеріального та морального характеру не має, на надто суворому покаранні обвинуваченій не наполягала, погодилась на призначення обвинуваченій покарання із застосуванням ст. 69 КК України, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, однак на строк 5 (п`ять) років 5 місяців, який є нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 статті 121 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, оскільки, на думку суду, саме таке покарання, призначене судом, відповідатиме вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як самою обвинуваченою, так й іншими особами. 
Конституційний Суд України у своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного». Призначення ОСОБА_3 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, на думку суду, є дійсно необхідним та відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також не є надто суворим чи м`яким. На переконання суду, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 в період відбування іспитового строку, призначеного за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.03.2024, знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, тому, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком. 
Щодо цивільного позову суд зазначає, що  до початку судового розгляду Комунальним некомерційним підприємством «Нововолинська центральна міська лікарня» до обвинуваченої ОСОБА_3 пред`явлено позов про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, на суму 17 340,84 грн. Позов обґрунтовано тим, що особа, яка потерпіла внаслідок протиправних дій - ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Нововолинська центральна міська лікарня» з 22 липня 2024 року по 02 серпня 2024 року - 11 ліжко-днів. За час перебування на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії, на лікування потерпілого ОСОБА_6 КНП «НЦМЛ» було витрачено: 1576,44 грн (середньомісячна вартість 1 ліжко-дня) х 11 (кількість ліжко-днів) = 17 340,84 грн. Фактичні витрати обчислені відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545.
Витрати проводилися за рахунок коштів міського бюджету (бюджету Нововолинської міської територіальної громади) та за рахунок коштів Державного бюджету (згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій), а тому вони підлягають стягненню з винної особи на рахунок відповідного бюджету в сумі, яка була витрачена для цих цілей.
В судове засідання представник цивільного позивача ОСОБА_56 не з`явилась, у матеріалах справи міститься заява про розгляд кримінального провадження без її участі, цивільний позов підтримує у повному обсязі та просить такий задовольнити.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вимоги про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину у розмірі 17 340,84 грн визнала у повному обсязі та зобов`язалася відшкодувати вказану суму. Захисник обвинуваченої також вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до досліджених в судовому засіданні письмових доказів, зокрема, із калькуляції витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 , витрати на його лікування здійсненні за рахунок призначень місцевого бюджету (бюджету Нововолинської міської територіальної громади) на суму 316,25 грн та за рахунок коштів Державного бюджету (згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій) на суму 17 024,59 грн, що разом становить 17 340,84 грн.
Суд, урахував показання обвинуваченої, думку сторони обвинувачення, захисту та потерпілої, досліджених у судовому засіданні докази, дійшов висновку, що цивільний позов слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.
Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Суд визнав доведеним факт вчинення ОСОБА_57 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, заподіяння потерпілому ОСОБА_6 кримінальним правопорушенням тілесних ушкоджень, внаслідок чого останній перебував на лікуванні у КНП «Нововолинська центральна міська лікарня», на яке понесено витрати з місцевого та державного бюджетів на загальну суму 17 340,84 грн, що перебуває у прямому причинному зв`язку із вчиненням обвинуваченою кримінального правопорушення, а тому позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.
Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_7 до обвинуваченої ОСОБА_3 не заявляла.
Згідно з протоколом про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення 06.09.2024 року о 18:20 ОСОБА_3 була затримана в порядку ст. 208 КПК України (а. с. 22-24, том 3). Ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 07.09.2024 року відносно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з 06.09.2024 року до 04.11.2024 року (а. с. 29-31, том 3). Надалі строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд неодноразово продовжувався. За таких обставин з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_3 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з дня її затримання в порядку ст. 208 КПК України, тобто з 06.09.2024.
Зважаючи на вид покарання, яке призначається судом та з огляду на вимоги ст. 377 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу слід залишити без змін.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку встановленому ч. 9 ст. 100 КПК України. 
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 100, 174, 369-371, 373, 374 376, 377 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначити їй покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.03.2024 та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 06 вересня 2024 року. 
Зарахувати ОСОБА_3  у строк відбуття покарання термін її попереднього ув`язнення з 06 вересня 2024 року по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3  - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази:
- компакт диск, на якому наявний аудіозапис наданий на запит слідчого із КП «Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Волинської обласної ради; компакт диск DVD-R, на якому наявний відеозапис з нагрудних відеокамер поліцейського, які були видані працівникам СРПП ВПД № 1 (сел. Іваничі) 22.07.2024 під час добового чергування, на яких зафіксовано опрацювання виклику за повідомленням про тілесні ушкодження ЄО 1544 від 22.07.2024 року, який надав на запит слідчого т.в.о. начальника ВРД № 1 (сел. Іваничі) ОСОБА_58 , роздруківки, які виготовлені під час проведення огляду сайту ОСОБА_3 на 2 арк. – зберігати у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу кримінального провадження.
Цивільний позов Комунального некомерційного підприємства «Нововолинська центральна міська лікарня» до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3  витрати Комунального некомерційного підприємства «Нововолинська центральна міська лікарня» на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6  у розмірі 17 340 (сімнадцять тисяч триста сорок) гривень 84 коп. на рахунок відповідного бюджету, з них: на рахунок бюджету Нововолинської міської територіальної громади – 316 (триста шістнадцять) гривень 25 коп.; до Державного бюджету України – 17 024 (сімнадцять тисяч двадцять чотири) гривні 59 копійок.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Згідно з п. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії запровадженого в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, після складання та підписання повного тексту цього вироку суд обмежився проголошенням резолютивної частини, водночас повний текст цього вироку вручений (направлений) учасникам судового провадження в день проголошення, 04 лютого 2026 року.

Суддя 	ОСОБА_1