ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/331/24  Номер провадження 22-ц/814/320/26	Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 травня 2025 року та додаткове рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 червня 2025 року, постановлені суддею Максименко Л.В.,
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:
29.01.2024 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 15.03.2023 ОСОБА_1 підписав через систему самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР паролю заяву про приєднання до умов та правила надання банківських послуг, погодивши такі умови кредитування: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 200 000,00 грн.; тип кредитної картки: картка «Універсальна Gold»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка: 40,8% річних; проценти у порядку ч.2 ст.625 ЦК України: 60%.
На підставі укладеного договору позичальник отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_1 строком дії - 01/27, тип - картка «Універсальна Gold».
Відповідач користувався кредитними коштами, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування ним, але допустив порушення виконання умов зобов`язання у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. 
Із підстав викладеного позивач просить захистити порушене право та стягнути із відповідача на користь банку заборгованість станом на 13.12.2023 у розмірі 34 312,32 грн., яка складається із: 27 689,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6 623,30 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 19.05.2025 позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що успішні видаткові транзакції по картковому рахунку відповідача на загальну суму 72 000,00 грн вчинені внаслідок шахрайських дій невстановленої особи. За фактом викладеного відповідач невідкладно повідомив АТ КБ «ПриватБанк», заблокувавши кредитну картку, та правоохоронні органи, якими проводиться досудове розслідування за ч.4 ст.185 КК України.
При цьому судом першої інстанції враховано, що між сторонами укладено договір страхування від шахрайських дій на виконання якого за рахунок коштів страхових виплат зі Страхової компанії АРКС було частково погашено борг за вказаним кредитним договором на суму 50 000,00 грн. Наведене свідчить про визнання банком факту вчинення шахрайських дій з кредитними коштами, тоді як за відсутності доказів, що саме дії чи бездіяльність відповідача сприяли втраті, незаконному використанні ПІН-коду або іншій інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, районний суд визнав відсутніми підстави покладення на нього цивільно-правової відповідальності за договором №б/н від 15.03.2025.
Додатковим рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 17.06.2025 частково задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Перскевича П.В. про ухвалення додаткового рішення.; доповнено рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 19.05.2025 та стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. 
При постановленні такого рішення районний суд виходив із того, що такий розмір стягнення відповідатиме характеру правовідносин, буде співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. 
Не погодившись із указаними судовими рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати відповідні рішення районного суду та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» в ході службової перевірки встановлено, що 15.03.2023 та 16.03.2023 по картковому рахунку НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_1 пройшли успішні видаткові транзакції на загальну суму 72 000,00 грн. Такі операції пройшли коректно, з введенням усіх необхідних даних картки НОМЕР_1 (ПІН-коду) необхідних для успішного проведення транзакцій. Відтак, шахрайським діям зловмисників передувало компрометація клієнтом доступу в Приват24.
Просить врахувати, що при процедурі авторизації входу до Приват24 клієнт вводить свої ім`я користувача/логін (фінансовий номер клієнта) та пароль входу до Приват24. Для підтвердження входу у Приват24 банком здійснюється автоматичний дзвінок на фінансовий номер телефону клієнта для підтвердження входу до Приват24, і після отримання позитивної відповіді, виконується вхід у Приват24. 
Додатково пояснює, що для зміни логіну входу до Приват24 потрібно змінити номер фінансового телефону. Ця процедура проводиться в Приват24 при успішній авторизації за старим логіном (за попередній номером фінансового телефону) в розділі усі послуги - налаштування - зміна персональних даних. Підтвердження зміни фінансового номеру телефону надходить на номер який є поточним фінансовим, а тому просто потрапити в Приват24 та змінити номер на будь який інший не вийде, без доступу до основного. 
Таким чином, зміні логіну входу у Приват24 клієнта ОСОБА_1 передувала успішна авторизація за старим логіном (за попередній номером фінансового телефону) та паролем, яка відома лише відповідачу ОСОБА_1 і не може бути відома третім особам без розголошення або втрати ОСОБА_1 цієї інформації.
Суд першої інстанції викладене залишив поза увагою, як і той факт, що зняття готівки в банкоматах відбулось за допомогою картки, яка була додана до сервісу Google Pay через Приват24 під авторизацією ОСОБА_1 . При цьому для зняття коштів в банкоматі через підключення картки до GOOGLE PAY неможлива без введення паролю від картки, що свідчить про те, що ініціатору зняття коштів в банкоматі була достовірно відома інформація щодо паролю (пін коду) картки, яка, знову ж таки, не може бути відома третім особам без розголошення або втрати ОСОБА_1 цієї інформації.
Із підстав викладеного вважає доведеним той факт, що відповідач розголосив третім особам конфіденційну інформацію, що дало змогу ініціювати платіжні операції. Натомість, платіжні операції виконані належним чином, не є помилковими, неналежними чи неакцентованими. Тоді як стороною відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів того, що оскаржувані ним платіжні операції відбулись з вини АТ КБ «ПриватБанк» та здійснені незаконно, або унаслідок помилкової, неналежної операції. 
Вважає відсутніми підстави для стягнення з позивача на користь відповідача понесених останнім правничих витрат та просить врахувати, що визначений районним судом розмір стягнення визначений без відрахування сум податків та зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (частина перша статті 368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції установлено, що 20.11.2021 ОСОБА_1 підписав анкету -опитувальник клієнта - фізичної особи ПриватБанк, яка містить відомості про його персональні дані, зокрема ідентифікаційний код, паспортні дані та угоду про використання простого електронного підпису, яким сторони визнають ОТР-пароль, QR-код, кнопки «Підпис», «Підписати», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо та вказано фінансовий номер телефону НОМЕР_2 ./а.с.17 т.1/
15.03.2025 ОСОБА_1 підписав ОТП паспорт споживчого кредиту та заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» якою погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 2 000,00 грн (п.9.2. договору); тип кредитної карти - Картка «Універсальна Gold»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.9.2. договору); процентна ставка, відсотків річних: 40,8% (п.9.3 договору); кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредит картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.9. договору); розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 1 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.9.4. договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.9.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору).
Указана заява містить розділ «Розпорядження платника про відкликання згоди на виконання платіжної операції», де в п.17 указано, що у разі зміни номеру телефону Клієнт зобов`язаний повідомити про це банк в день настання таких змін./а.с.10-14, 18-29 т.1/
На підставі укладеного договору відповідачу відкрита кредитна картка за номером  НОМЕР_1 , строк дії - 01/27 тип - Картка «Універсальна Gold», що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 01.11.2024 за реєстровим номером 0000003890979428 випискою по рахунку.
15.03.2023 кредитний ліміт відповідачу збільшено до 75 000,00 грн, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування від 01.11.2024 за реєстровим номером 0000003890974449.
Із матеріалів справи також убачається, що 15.03.2023 о 18.54 год відбулася зміна логіну клієнта та підключено інший фінансовий номер телефону НОМЕР_3 ; перший вхід за номером телефону НОМЕР_2 відбувся о 18.48.08 год з телефону андроїд, а вже о 18.48.28 год вхід на цей же номер телефону відбувся з смартфону і о 18-55 год. на смартфоні відбулася зміна номеру телефону на НОМЕР_3 .
Згідно із випискою за договором №б/н за період із 01.03.2023 по 20.12.2023 ОСОБА_1 усього витрачено 84 314,77 грн. Деталі операції, окрім списання відсотків за використанні кредитного ліміту: 15.03.2023-16.03.2023 - зняття готівки в банкоматі DN00 av.Sobornyi,81, Zaporizhia - 8 319,93 грн; 15.03.2023-16.03.2023 - зняття готівки в банкоматі DN00 av.Sobornyi,81, Zaporizhia - 8 320,00 грн; 15.03.2023-16.03.2023 - зняття готівки в банкоматі DN00 av.Sobornyi,81, Zaporizhia - 4 160,00 грн; 16.03.2023 - зняття готівки в банкоматі DN00 av.Sobornyi,144, Zaporizhia - 20 800,00 грн; 16.03.2023-17.03.2023 - зняття готівки в банкоматі DN00 av.Sobornyi,81, Zaporizhia - 20 800,00 грн; 16.03.2023-17.03.2023 - зняття готівки в банкоматі DN00 av.Sobornyi,144, Zaporizhia - 12 480,00 грн./а.с.31 т.1/
АТ КБ «ПриватБанк» надано: розрахунок заборгованості за договором №б/н від 15.03.2023, укладеним між ПриватБанк та ОСОБА_1 , із 01.03.2023 станом на 20.12.2023, за яким заборгованість за тілом кредиту склала 27 689,02 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 6 623,30 грн, а всього 34 312,32 грн; виписку за договором №б/н за період 01.01.1999 - 31.10.2024./а.с.15, 128-134 т.1/.
16.03.2023 до відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області із заявою звернувся ОСОБА_1 про те, що невстановлена особа 15.03.2023 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, змінила номер його телефону для доступу до додатку Приват24, після чого у період із 15.03.2023 по 16.03.2023 шляхом шестиразового зняття через банкомати, здійснила крадіжку грошових коштів у загальній сумі 72 000,00 грн. з його кредитної картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , у якій збільшила ліміт. За фактом викладеного 16.03.2023 о 21:32:14 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення кваліфікованого за ч.4 ст.185 КК України./а.с.54 т.1/
22.07.2022 між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір страхування від шахрайських дій на суму 50 000,00. грн, за яким ОСОБА_1 щомісячно сплачував страхові платежі. Зокрема, відповідачем ОСОБА_1 надано докази вчинення страхових платежів за договором №900243663, а саме: 26.07.2022 платіж №62050209662FB щомісячний платіж за страховку у розмірі 29,00 грн; 25.08.2022 платіжна інструкція РВ00000900243663.1 у розмірі 29,00 грн; 25.09.2022 платіжна інструкція РВ00000910410102.1 у розмірі 29,00 грн; 25.10.2022 платіжна інструкція РВ00000920677504.1 у розмірі 29,00 грн; 25.11.2022 платіжна інструкція РВ00000931113290.1 у розмірі 29,00 грн; 25.12.2022 платіжна інструкція РВ00000941351801.1 у розмірі 29,00 грн; 25.01.2023 платіжна інструкція РВ00000951412872.1 у розмірі 29,00 грн; 25.02.2023 платіжна інструкція РВ00000963034601.1 у розмірі 29,00 грн; 25.03.2023 платіжна інструкція РВ 00000975506609.1 у розмірі 29,00 грн/а.с.56-64 т.1/
11.04.2023 за рахунок коштів страхових виплат з Страхової компанії АРКС в сумі 50 000,00 грн частково погашено борг за кредитним договором на рахунок НОМЕР_4 , що підтверджується платіжною інструкцією Р24А1064733932D4766./а.с.65 т.1/
08.04.2024 директором макрорегіонального управління ПриватБанк ОСОБА_2 затверджено Висновок 526 - по нестандартним позиціям клієнт ОСОБА_1 , яким установлено, що до УБ по Центральному макрорегіону ПриватБанк надійшла службова записка Е.16.0.0.0/7-6873368 від 15.03.2024 «Про залучення співробітників СБ на умовах аутсорингу» на проведення службової перевірки з питання фактів про повернення грошових коштів, в якій зазначено: «В роботі Департаменту зі стягнення проблемної заборгованості в Центральному регіоні знаходиться боржник ОСОБА_1 , ID клієнта в ЄКБ НОМЕР_5, реферанс движка кредиту SAMFN52000064252725. На даний час в Гадяцькому районному суді Полтавської області слухається справа №526/331/24 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ КБ «ПриватБанк». Відповідачем надано відзив на позовну заяву з відповідними доказами. В даному відзиві відповідач посилається на спірні операції, зазначає про шахрайські дії та заперечує здійснення ним фінансових операцій з 15.03.2023 по 16.03.2023».
В ході проведеної СБ перевірки установлено, що 15.03.2023 та 16.03.2023 по картковому рахунку НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_1 пройшли успішні видаткові транзакції на загальну суму 72 000,00 грн.
Зазначені операції пройшли коректно, з введенням усіх необхідних даних картки НОМЕР_1 (ПІН-коду) необхідних для успішного проведення транзакцій.
Так, транзакції було здійснено як зняття готівки у банкоматній мережі у банкоматах CAZA0476 (м. Запоріжжя, просп.Соборний, буд.144) та CAZA0170 (м. Запоріжжя, просп.Соборний, буд.81) на загальну суму 72 000,00 грн.
Клієнт ОСОБА_1 повідомив, що указані операції від 15.03.2023 та 16.03.2023 не підтверджує, картку НОМЕР_1 він не оформлював також останній заявив, що жодних повідомлень, дзвінків, тощо від банку йому не надходило, фінансовий телефон знаходився при ньому, даних своїх карток та даних для персональної електронної ідентифікації він третім особам не передавав, ні по яких посиланнях не переходив.
Особу, що знімала 15.03.2023 та 16.03.2023 у банкоматах CAZA0476 та CAZA0170 кошти клієнта ОСОБА_1 ідентифікувати не виявилося можливим.
Зазначеним транзакціям передувало таке, 15.03.2023 о 18:54 зміна логіну клієнта у Приват24, про що було повідомлено СМС повідомленням на номер НОМЕР_2 .
Зміни паролю входу у Приват24 клієнта ОСОБА_1 не відбувалось.
Відкриття карти НОМЕР_1 проведено 15.03.2023 о 18:57 у Приват24 клієнта. У подальшому зазначена карта НОМЕР_1 була підключена до сервісу Google Play. 
15.03.2023 та 16.03.2023 до Приват24 клієнта встановлено входи з нетипового пристрою (MOZILLA/5.0 (IPHONE; CPU IPHONE OS 15/5 LIKE MAC OS X) APPLEWEBKIT/605.1.15).
За даним фактом клієнту спричинено збитки на суму 58 171,29 грн.
Більше деталей зазначених транзакцій у процесі перевірки отримати не виявилося можливим за значним спливом терміну часу.
Шахрайським діям зловмисників передувало компрометація клієнтом доступу в Приват24.
Зазначено, що клієнтом ОСОБА_1 порушено п.1.5.5. Умов і Правил надання банківських послуг: Банк не несе відповідальності у разі, якщо інформація про рахунки клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, ідентифікатор користувача, паролі системи «Приват24», пароль (ніку) MobileBanking або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам в результаті несумлінного виконання клієнтом умов їх зберігання і використання і/або прослуховування або перехоплення інформації в каналах зв`язку під час використання цих каналів». 
За наслідками проведення службової перевірки складено висновок, що шахрайським діям зловмисників передувало компрометація клієнтом доступу в Приват24./а.с.86-91 т.1/
25.02.2025 слідчий СВ ВП №2 Запорізького РУ поліції ГУНП в Запорізькій області Микита Головков повідомив суд, що в ході досудового розслідування по кримінальному провадження, внесеному за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі постанови прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя про тимчасовий доступ до речей і документів від 09.04.2024, проведено тимчасовий доступ до речей і документів, які становлять охоронювану законом таємницю по банківському рахунку ОСОБА_1 емітованої в АТ КБ «ПриватБанк» щодо кредитної карти за №5168 74502356 0581. На теперішній час особа, яка вчинила кримінальне правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлена./а.с.191 т.1/
Представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 в суді першої інстанції забезпечувалося адвокатом Перскевичем П.В. на підставі договору №02 про надання правової допомоги від 23.01.2025 та додатку до нього, яким, серед іншого, погоджено розмір гонорару, який розраховується виходячи з погодинної ставки роботи адвоката у розмірі 25% мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на день надання правової допомоги (8 000,00 грн х 25% :100% = 2 000,00 грн)./а.с.152 т.1, а.с.2-4 т.2/
08.05.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Перскевичем П.В. складено та підписано акт приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги №02 від 23.01.2025, за яким сторони підтвердили надання/отримання наступних послуг:
- опрацювання наданих клієнтом документів за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (позовна заява з додатками; відзив на позовну заяву; відповідь на відзив із додатками; заперечення на відзив; пояснення на заперечення з додатками) - 23.01.2025 з 10.30 до 13.00 год. - 2-30 год.;
- надання правової інформації, консультації і роз`яснення з правових питань - 23.01.2023 з 13.00 по 13.30 год. - 30 хв;
- послуги адвоката під час судового розгляду цивільної справи в Гадяцькому районному суді Полтавської області 24.01.2025 з 09-30 до 11.30 год.;
- ознайомлення з матеріалами цивільної справи №526/331/24, а також аудіозаписами діалогів представників АТ КБ «ПриватБанк», страхової компанії з ОСОБА_1 , як із клієнтом банку, 07.05.2025 з 14-30 год. до 16-30 год.;
- послуги адвоката під час судового розгляду цивільної справи 08.05.2025 з 09-30 год. до 10-30 год.
Сторони підтвердили, що послуги надані в повному обсязі і належної якості.
Вартість послуг, вказаних у п.1 Акту, із розрахунку 2 000,00 грн. за 1 год. роботи становить: 16 000,00 грн за 8 год. роботи адвоката (2 000,00 грн х 8 год. = 16 000,00 грн)./а.с.195 т.1/ 
09.05.2025 ОСОБА_1 сплатив адвокату Перскевичу П.В. гонорар у розмірі 16 000,00 грн., що підтверджується оригіналом квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки 18./а.с.5 т.2/
20.05.2025 адвокат Перскевич П.В. звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 16 000,00 грн./а.с.1 т.2/
АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із заявою про зменшення розміру правничих витрат, як завищеного та необґрунтованого. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що наявні у справ докази підтверджують, що відповідач невідкладно, після виявлення незаконного зняття кредитних коштів повідомив про це АТ КБ «ПриватБанк» та правоохоронні органи. Тоді як, позивач не надав суду належних і допустимих доказів того, що відповідач своїми діями здійснив компрометацію доступу в Приват24, зокрема, що відповідач, як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, аканту чи мобільного додатку Приват24, незаконному використанні ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати операції.
Також судом першої інстанції враховано, що кошти з кредитного рахунку відповідача знімались за допомогою фінансового номеру мобільного телефону, про який відповідач банк не повідомляв, а повідомлення про зміну номеру фінансового телефону є безумовною умовою укладеного договору від 15.03.2023 (п.17 Заяви). Належність такого номеру телефону відповідачу не доведено, а місце його використання, модель телефону службою безпеки банку не перевірялися та не встановлювалися. Зокрема, в контексті того, що відповідач фізично 15 та 16 березня 2023 року не міг одночасно знаходитися в двох географічних точках: м. Гадяч та м. Запоріжжя, де безпосередньо знімалися готівкові кошти. 
Із підстав викладеного районний суд дійшов висновку, що службова перевірка по даному факту проведена поверхнево, без з`ясування деталей відкриття 15.03.2025 кредитної картки, якому передувала зміна номеру фінансового мобільного телефону та яким способом вона відбулася і яка особа та в який спосіб повідомила банк про зміну номеру.
Тоді як виплату страхового відшкодування в сумі 50 000,00 грн районний суд визнав фактом визнання банком вчинення шахрайських дій з кредитними коштами, які були взяті на ім`я ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність вини останнього, а отже безпідставність покладення на нього цивільно-правової відповідальність за договором б/н від 15.03.2023. 
При постановленні додаткового рішення, районний суд врахував характер правовідносин та обсяг наданих адвокатом послуг, та виходячи із засад розумності та справедливості, дійшов висновку, що вартість наданих послуг у розмірі 16 000,00 грн. є надмірною та неспівмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт), а тому визнав за можливе зменшити її до 10 000,00 грн.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. При цьому враховує наступне.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Частиною третьою статті 1066 ЦК України визначено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
Нормою частини першої статті 1067 ЦК України встановлено, що договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами.
У справі, що переглядається сторони не заперечували існування між собою кредитно-банківських відносин.
Згідно з частиною третьою статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.
Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; 2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; 3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; 4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; 5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації (частина двадцята статті 38 Закону України «Про платіжні послуги»).
Згідно з пунктом 140 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164 (тут і далі - Положення, у редакції, чинній на дату проведення оспорюваних операцій), користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.
До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.
Відповідно до пункту 141 Положення емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення).
Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (пункт 146 Положення).
У постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №691/699/16 вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 у справі №6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №202/10128/14, від 13.09.2019 у справі №501/4443/14, від 20.11.2019 у справі №577/4224/16, від 17.06.2021 у справі №759/4025/19, від 16.08.2023 у справі №176/1445/22, від 24.09.2025 у справі №184/1539/24 та інших.
Отже, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності (постанова Верховного Суду від 21.02.2019 у справі №489/1649/17).
Із огляду на викладене, у такій категорії справ встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставою вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанов Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №129/1033/13-ц).
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, урахувавши застосовані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позову, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що відповідач ОСОБА_1 сприяв своїми діями стороннім особам в отриманні доступу до власного акаунта «Приват24» з можливістю повністю розпоряджатися його фінансовим номером, рахунками та коштами в АТ КБ «ПриватБанк», а також можливістю збільшувати кредитний ліміт із подальшим зняттям готівкових коштів.
Посилання позивача у доводах апеляційної скарги на висновки службової перевірки АТ КБ «ПриватБанк», що шахрайським діям зловмисників передувало компрометація клієнтом доступу в Приват24, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі висновки ґрунтуються на припущеннях. При цьому апеляційний суд погоджується із висновками районного, що відповідна службова перевірка проведена поверхнево, без з`ясування деталей відкриття 15.03.2025 кредитної картки на ім`я ОСОБА_1 , якому передувала зміна номеру фінансового мобільного телефону та яким способом вона відбулася і яка особа та в який спосіб повідомила банк про зміну номеру.
Доводи апеляційної скарги позивача щодо дотримання процедури авторизації входу до Приват24 та зміні логіну входу в Приват24 клієнта ОСОБА_1 , якій передувала успішна авторизація за старим логіном (за попередній номером фінансового телефону) та паролем, не доводять, що саме відповідач вчиняв такі дії або як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, аканту чи мобільного додатку Приват24, незаконному використанні ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати операції.
Посилання позивача у доводах апеляційної скарги на той факт, що для зняття коштів в банкоматі через підключення картки до GOOGLE PAY обов`язковим є введення паролю від картки, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки факт викладеного сам по собі не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Із підстав викладеного, установивши добросовісність дій відповідача, який невідкладно, перебуваючи у відділенні банку в м. Гадяч з метою блокування кредитної картки, повідомив позивача про факт крадіжки кредитних коштів через банкомати, розміщені у м.Запоріжжя, а також правоохоронні органи, якими порушено кримінальне провадження за ч.4 ст.185 КК України, де він є потерпілим від дій зловмисників, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність порушення відповідачем п.1.5.5. Умов і Правил надання банківських послуг, а отже відсутність підстав для покладення на нього цивільно-правової відповідальності за наслідками шахрайських дій невстановлених досудовим слідством зловмисників.
Твердження позивача, що успішні транзакції могли бути вчинені виключно у разі розголошення відповідачем третім особам конфіденційної інформації, що і дало змогу ініціювати платіжні операції, - ґрунтуються на припущеннях, які вході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження. 
Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, що відповідач не надав доказів того, що відповідні платіжні операції відбулись з вини АТ КБ «ПриватБанк», зокрема, внаслідок помилки, в контексті порушеного кримінального провадження за фактом крадіжки кредитних коштів невстановленими особами, не стосуються предмету спору, а тому відповідний процесуальний обв`язок у відповідача відсутній.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Стосовно правомірності додаткового рішення про стягнення правничих витрат, колегія суддів ураховує наступне
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №824/9/22 зазначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.
Аналізуючи викладене та враховуючи, що у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відшкодування за рахунок позивача понесених відповідачем правничих витрат.
При визначенні розмір стягнення районний суд правильно врахував характер спірних правовідносин та, з огляду на фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, дійшов вмотивованого рішення про наявність підстав для зменшення розміру постановлених до стягнення правничих витрат, понесених відповідачем із 16 000,00 грн. до 10 000,00 грн. Такий розмір стягненнявідповідатиме принципу пропорційності, критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Доводів на спростування викладеного позивачем не наведено, а його твердження, що такий розмір стягнення визначений без відрахування сум податків та зборів, у відповідності до вимог статті 376 ЦПК України не є підставою для скасування судового рішення. 
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 травня 2025 року та додаткове рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 червня 2025 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя        Л.І. Пилипчук

Судді          Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак