ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/140/25  Номер провадження 22-ц/814/300/26	Головуючий у 1-й інстанції Чуб К. В.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дряниця Ю.В., Лобов О.А.,
Секретар : Грицак А.Я.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 15 травня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
У лютому 2025 року ТОВ “Діджи Фінанс” звернулося з позовом до суду про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 200516469 від 27.04.2016 у розмірі 101887,53 грн, в якому також просить стягнути з відповідачки судові витрати у справі - сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу.
Позов обґрунтовано тим, що 27.04.2016 між ПАТ “Банк Михайлівський” та ОСОБА_1 укладено угоду № 200516469 щодо кредитування, відповідно до якої ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 23299,49 грн.
20.07.2020 ТОВ “Діджи Фінанс” набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071, проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачкою.
Позивач просить поновити строк позовної давності щодо стягнення заборгованості та стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість, яка станом на 28.01.2025 становить у загальному розмірі 101887,53 грн., які складаються з суми заборгованості за основним зобов`язанням – 21701,40 грн., 43580,04 грн — заборгованості за відсотками, 30725,39 грн – сума інфляційних втрат та сума збитків з урахуванням 3% річних – 5880,70 грн., а також понесені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу. 
Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 15 травня 2025 року у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю “Діджи Фінанс” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням ТОВ "Діджи Фінанс" оскаржило його в апеляційному порядку. Скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права без дослідження доказів у справі.
Апелянт вказує, що 20.07.2020р. ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020р., укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020р., Кредитний портфель придбано з електронного аукціону Національної електронної біржі, протокол №UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020 року –інформація про відступлення права вимоги міститься в публічному доступі на сайтах https://zakupivli.pro/auctions/ua-ea-2020-06-09-000032-b (посилання на аукціон) та https://torgi.fg.gov.ua/216108 (посилання на паспорт активу на сайті ФГВФО). Так, до позовної заяви додано копію договору факторингу, витяг (згідно чинного законодавств Украни,) з реєстру кредитних договорів (додаток 1 до договору факторингу) щодо спірного кредитного договору - №200516469, доказ здійснення оплати за договор факторингу.
Окрім того, приналежність права вимоги за кредитними договорами було предметом спору у справі № 910/11298/16 Господарського суду міста Києва за позовом ПАТ«Банк Михайлівський» (ухвалою Господарського суду від 03.09.2020 замінено на правонаступника -ТОВ«ДІДЖИ ФІНАНС») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» (далі -ТОВ «ФК «Плеяда»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» (далі -ТОВ «ФК «Фагор»), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі -ФГВФО); Національного банку України (далі -НБУ), про застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ«ФК«Плеяда», визнання недійсним договору факторингу від 20.05.2016 №1, укладеного між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор».
Постановою від 01.07.2021р. у справі № 910/11298/16 визначено зокрема: - застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. - зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2.
Зважаючи на викладені обставини скаржник просить скасувати рішення Диканського районного суду Полтавської області від 15 травня 2025 року , та постановити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу , в якому відповідач зауважує, що термін дії кредитного договору закінчився у 2017 році, відтак вимога позивача є необґрунтованою. Окрім того просить застосувати сплив строку позовної давності до вимог позивача. Зазначає, що рішення є законним та обґрунтованим, а скарга задоволенню не підлягає.
Судовим розглядом встановлено, що 27.04.2016 між ПАТ “Банк Михайлівський” та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 200516469, відповідно до якого відповідачка отримала кредитні кошти в розмірі 23299,49 грн., строком на 365 днів, з 27.04.2016 по 27.04.2017, зі сплатою відсотків 0,0001% річних та разовою комісією за видачу кредиту – 1,5% .
27.04.2016 відповідачкою ОСОБА_1 підписана анкета №2736184, довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, графік платежів .
23.05.2016 згідно рішення Правління Національного банку України № 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.
20.07.2020 на підставі договору № 7_БМ ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги ПАТ "Банк Михайлівський" до позичальників, зазначених у Додатку № 1 до договору.
Також встановлено, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ "Діджи Фінанс" у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано ТОВ "ФК "Плеяда" передати ТОВ "Діджи Фінанс" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ "ФК "Плеяда" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ "ФК "Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор". Зобов`язано ТОВ "ФК "Фагор" передати ТОВ "Діджи Фінанс" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ "ФК "Фагор" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього.
Листами повідомленнями від 20.05.2016 ОСОБА_1 поінформовано про відступлення права вимоги за кредитним договором №200516469 від 27.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачкою на користь ТОВ «ФК «Плеяда» та про наступне відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Плеяда» на користь ТОВ «ФК «Фагор» відповідно до договору факторингу №1 від 20.05.2016, який містив реквізити для сплати заборгованості за вказаним кредитним договором: отримувач ТОВ «ФК «Фагор» та номер банківського рахунку, відкритого у ПАТ «Платінум Банк» .
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався тим, що позивачем не надано жодного документу який би підтверджував перехід права вимоги за кредитним договором №200516469 від 27.04.2016 , укладеним з ОСОБА_1 ПАТ “Банк Михайлівський”. Відтак у справі відсутні належні та допустимі докази існування заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ«Діджи Фінанс» за кредитним договором.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, а з доводами апеляційної скарги не погоджується з огляду на слідуюче.
Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься в ст. 81 ЦПК України.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.
Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Скаржник стверджує, що наявність у нього прав вимоги підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16. Хоча вказана постанова й містить посилання на те, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за усіма правами кредитора за основними договорами, що існували на момент переходу цих прав, згідно договору №7_БМ 20.07.2020, в той же час жодного переліку, які саме права вимоги були набуті та до яких саме договорів, вказане судове рішення не містить.
Відповідно до положень ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
ОСОБА_1 не брала участі в розгляді справі №910/11298/16, а постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 в зазначеній справі обставини щодо неї та її прав не встановлювалися.
Зазначене вище судове рішення господарського суду не має преюдиційного значення в даній справі, а тому доводи позивача не можуть бути прийняті апеляційним судом.
Сам по собі витяг з реєстру кредитних договорів до договору факторингу № 7_ БМ від 20.07.2020, укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» і ТОВ «Діджи Фінанс», не є достатнім і беззаперечним доказом переходу прав вимоги та існування заборгованості, оскільки свідчить лише про перелік осіб, які уклали договори з первісним кредитором і які не виконали умови кредитних договорів. Окрім того, зазначений реєстр договорів не містить відомостей про ОСОБА_1 та кредитний договір № 200516469 від 27.04.2016 і відповідно наявності за ним заборгованості. Надані копії договору добровільного страхування, заяви (оферти) є такими з яких неможливо встановити зміст вищевикладеного .
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,382 ЦПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" – залишити без задоволення.
Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 15 травня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: Ю.В.Дряниця

О.А. Лобов