УХВАЛА

29 грудня 2025 року 
Київ
справа № 580/9257/21
адміністративне провадження № К/990/53461/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду  Дашутіна І.В., перевіривши касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 580/9257/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "АЗОТ" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
У випадку оскарження судових рішень на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України у касаційній скарзі обов`язково має бути зазначено:
- для пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України: 1) норму матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанову Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга); 
- для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України: 1) норму матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми;
- для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України: 1) норму матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися .
Крім того, у випадку подання касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
Також обов`язковою умовою у випадку оскарження судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінку судами їх сукупності не можна вважати подібністю правовідносин.
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги, скаржник посилається на необхідність відступу від правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 20.10.2020 у справі № 822/2972/13-а, від 15.12.2020 у справі № 826/4847/15, від 25.05.2021 у справі № 823/1147/16, від 21.11.2024 у справі № 480/5208/23, які були застосовані судом апеляційної інстанції під час розгляду цієї справи.
Разом з тим, аналіз наведених у касаційній скарзі доводів свідчить, що скаржник фактично не ставить під сумнів правовий підхід, сформульований Верховним Судом у зазначених постановах, відповідно до якого саме контролюючий орган у межах реалізації покладених на нього функцій уповноважений та зобов`язаний отримувати у встановленому законом порядку інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів і платежів, а також несе відповідальність за коректність здійснених розрахунків.
Натомість наведені у касаційній скарзі аргументи зводяться до незгоди скаржника з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлених у справі фактичних обставин, зокрема щодо: врахування або неврахування окремих платежів; визначення дат фактичної сплати єдиного внеску; наявності чи відсутності подвійного нарахування штрафних санкцій та пені; правильності арифметичних розрахунків контролюючого органу.
Таким чином, скаржник фактично оспорює оцінку доказів та результати здійснених судом апеляційної інстанції розрахунків, а не обґрунтовує необхідність відступлення від правового висновку Верховного Суду щодо застосування норми права стосовно повноважень контролюючого органу у подібних правовідносинах.
Водночас колегія суддів звертає увагу, що посилання на необхідність відступу від правового висновку Верховного Суду не може бути формальним та повинно супроводжуватися чітким обґрунтуванням того, у чому саме полягає помилковість відповідного правового підходу, його непридатність або неможливість застосування до спірних правовідносин. Таких доводів касаційна скарга не містить.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не містить визначених законом підстав касаційного оскарження, а тому відповідно до статті 332 КАС України підлягає поверненню особі, яка її подала.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 580/9257/21 повернути скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач І. В. Дашутін