ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" січня 2026 р. справа № 300/6043/25
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про визнання рішення від 31.07.2025 протиправними та зобов`язання до вчинення дій, - 

Виклад позицій сторін. Процесуальні дії та рішення суду:
Яцків Микола Васильович в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі – відповідач, ГУ ПФ України в Миколаївській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 31.07.2025 № 092850030276 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, відповідно до частини першої статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_3 , що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи з 12.09.1996 по 23.01.1998, з 24.01.1998 по 31.08.1998, з 04.09.1998 по 04.07.2002, з 03.09.2010 по 28.09.2010, з 01.10.2010 по 31.08.2016, з 01.09.2016 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 20.05.2022 відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 30.04.1986 та записів у дублікаті трудової книжки НОМЕР_2 від 16.10.1998, повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 22.07.2025 та призначити позивачу пенсію за віком, відповідно до вимог Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_2 22.07.2025 звернувся через веб-портал до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання із заявою про призначення пенсії за віком. Вказана заява за принципом екстериторіальності передана та розглянута ГУ ПФ України в Миколаївській області, яке прийняло рішення від 31.07.2025 № 092850030276 про відмову в призначенні пенсії за віком. Підставою для відмови вказано, що страховий стаж позивача становить 15 років 01 місяць 15 днів, при необхідних 32 роки. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 12.09.1996 по 23.01.1998, з 24.01.1998 по 31.08.1998, з 04.09.1998 по 04.07.2002, з 03.09.2010 по 28.09.2010, з 01.10.2010 по 31.08.2016, з 01.09.2016 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 20.05.2022 на території Російської Федерації, оскільки з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та пенсії громадянам, які працювали на території Російської Федерації призначаються на умовах, визначених Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” при цьому до страхового стажу зараховується період роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991. Позивач вважає протиправною відмову відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 12.09.1996 по 23.01.1998, з 24.01.1998 по 31.08.1998, з 04.09.1998 по 04.07.2002, з 03.09.2010 по 28.09.2010, з 01.10.2010 по 31.08.2016, з 01.09.2016 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 20.05.2022, оскільки період роботи позивача в Російській Федерації підтверджується записами трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 30.04.1986 та записів у дублікаті трудової книжки НОМЕР_2 від 16.10.1998. При цьому такі періоди трудової діяльності мали місце в період дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Ухвалою від 28.08.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.
04.09.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ПФ України в Миколаївській області від 03.09.2025 на позовну заяву. У відзиві відповідач заперечив проти задоволення позову. Представник відповідача вказав, що за результатом розгляду заяви позивача від 22.07.2025 позивачу не зараховано до страхового стажу періоди роботи після 01.01.1992 на території Російської Федерації. Так, з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а пенсії громадянам, які працювали на території Російської Федерації призначаються на умовах, визначених Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” при цьому до страхового стажу зараховується період роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991. За результатами письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав стосовно рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023. Таким чином, враховуючи припинення участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення, згідно якого проводилось взаємне визнання та зарахування стажу, стаж роботи на території Російської Федерації не враховується до страхового стажу. Представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 44-48).
До відзиву від 03.09.2025 на позовну заяву ГУ ПФ України в Миколаївській області долучило копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_3 (а.с. 54-88).
09.09.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник відповідача вказав на безпідставність доводів відповідача, викладених у відзиві (а.с. 89-96).
15.09.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло пояснення ГУ ПФ України в Івано-Франківській області від 09.09.2025 № 0900-0802-8/44871 на позовну заяву. Так, представник третьої особи зазначив, що з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а пенсії громадянам, які працювали на території Російської Федерації призначаються на умовах, визначених Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” при цьому до страхового стажу зараховується період роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991. Представник третьої особи зазначив, що до страхового стажу зараховуються періоди роботи лише за умови сплати страхових внесків за вказані періоди. Представник третьої особи просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 97-106).

Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.07.2025 звернувся через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 54). До вказаної заяви позивач долучив копії: посвідки на постійне проживання за № НОМЕР_3 від 24.06.2022; посвідчення серії НОМЕР_4 від 01.07.2025; страхового свідоцтва № 162-088-569 78 від 17.07.1965; трудову книжку серії НОМЕР_5 від 23.11.2022; трудову книжка серії НОМЕР_2 від 16.10.1998; трудову книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 30.04.1986; витягу з Реєстру територіальної громади від 14.03.2025; довідки про доходи і суми податку фізичної особи за 2022 року; картки платника податків; довідки про заробітну плату від 20.05.2022; архівної довідки Архівного відділу Болехівської міської ради від 02.06.2025 № 01.4-01/Ю-44; довідки від 28.05.2025 № 64 про заробітну плату для обчислення пенсії; довідки ВАТ «Болехівський лісокомбінат» від 28.05.2025 № 65 (а.с. 55-86).
За результатом розгляду заяви від 22.07.2025 ГУ ПФ України в Миколаївській області прийняло рішення від 31.07.2025 № 092850030276 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком. Згідно вказаного рішення від 31.07.2025 № 092850030276 страховий стаж позивача становить 15 років 01 місяць 15 днів, при необхідних 32 року. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи на території Російської Федерації з 12.09.1996 по 23.01.1998, з 24.01.1998 по 31.08.1998, згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 30.04.1986, з 04.09.1998 по 04.07.2002, з 03.09.2010 по 28.09.2010, з 01.10.2010 по 31.08.2016, з 01.09.2016 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 20.05.2022 згідно дубліката трудової книжки НОМЕР_2 від 16.10.1998, оскільки з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. До страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на РРФСР по 31.12.1991 (а.с. 10).
Листом від 04.08.2025 ГУ ПФ України в Івано-Франківській області направлено позивачу рішення ГУ ПФ України в Миколаївській області від 31.07.2025 № 092850030276 про відмову у призначенні пенсії (а.с. 9).
Вважаючи протиправним рішення ГУ ПФ України в Миколаївській області від 31.07.2025 № 092850030276 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, відповідно до частини першої статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, представник позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просить суд зобов`язати ГУ ПФ України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_3 , що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи з 12.09.1996 по 23.01.1998, з 24.01.1998 по 31.08.1998, з 04.09.1998 по 04.07.2002, з 03.09.2010 по 28.09.2010, з 01.10.2010 по 31.08.2016, з 01.09.2016 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 20.05.2022 відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 30.04.1986 та записів у дублікаті трудової книжки НОМЕР_2 від 16.10.1998, повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 22.07.2025 та призначити позивачу пенсію за віком, відповідно до вимог Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-IV.
Так, згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Частиною четвертою статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до копії посвідки на постійне проживання за № НОМЕР_3 від 24.06.2022, ОСОБА_2 , УНЗР 19650717-06194, громадянин РОС, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 25). 
Згідно витягу з реєстру Болехівської територіальної громади, ОСОБА_5 , 17.07.1965 рн., УНЗР 19650717-06194, рнокпп НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання з 30.11.2005: АДРЕСА_1 . 
Оиже, пенсійний вік для позивача становить 60 років, за умови наявності страхового стажу 32 роки.
Як встановлено судом вище, ОСОБА_2 на час звернення до пенсійного органу із заявою від 22.07.2025 про призначення пенсії за віком досяг віку 60 років.
Щодо дотримання умов закону для призначення пенсії за віком в частині наявності в позивача страхового стажу, то судом встановлено, що згідно розрахунку стажу від страховий стаж позивача становить 15 років 01 місяць 15 днів, до якого не зараховано періоди роботи з 12.09.1996 по 23.01.1998, з 24.01.1998 по 31.08.1998, з 04.09.1998 по 04.07.2002, з 03.09.2010 по 28.09.2010, з 01.10.2010 по 31.08.2016, з 01.09.2016 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 20.05.2022 на території Російської Федерації (а.с. 11).
Згідно відомостей трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 30.04.1986, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 12.09.1996 по 23.01.1998 працював в ОАО «Мегионнефтестрой» на території Російської Федерації на посаді машиніста трактора, з 24.01.1998 по 31.08.1998 працював в Будівельно-монтажному трасті ОАО Славнефть-Мегионнефтестрой» Строительно-монтажньій трест на території Російської Федерації на посаді тракториста (а.с. 12-14).
Відповідно до відомостей дубліката трудової книжки серії НОМЕР_2 від 16.10.1998, копія якого наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 04.09.1998 по 04.07.2002 працював в ООО «Бригантина-Люкс» на території Російської Федерації на посаді тракториста; з 03.09.2010 по 28.09.2010 працював в МУП міського поселення Тучково на території Російської Федерації на посаді тракториста; з 01.10.2010 по 31.08.2016 працював в МУП міського поселення Тучково на території Російської Федерації на посаді тракториста; з 01.09.2016 по 31.12.2017 працював в Муніципальній установі «Благоустройство городского поселения Тучково» на території Російської Федерації на посаді тракториста-машиніста; з 01.01.2018 по 20.05.2022 працював у Муніципальній бюджетній установі Руського міського округу «Благоустройство» на території Російської Федерації на посаді тракториста-машиніста (а.с. 15-18).
Відповідно до статті 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Судом встановлено, що трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 від 30.04.1986 та дублікат трудової книжки серії НОМЕР_2 від 16.10.1998 заповнені коректно та містять всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнятий на таку роботу. Окрім того, записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності.
Відповідно до рішення ГУ ПФ України в Миколаївській області від 31.07.2025 № 092850030276 до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 12.09.1996 по 23.01.1998, з 24.01.1998 по 31.08.1998, з 04.09.1998 по 04.07.2002, з 03.09.2010 по 28.09.2010, з 01.10.2010 по 31.08.2016, з 01.09.2016 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 20.05.2022 на території Російської Федерації, оскільки відповідно до Закону України від 23.12.2022 “Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року” до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на РРФСР по 31.12.1991 (а.с. 11).
Отже, єдиною підставою для неврахування до страхового стажу позивача періоду роботи на території Російської Федерації слугувала обставина припинення участі Російської Федерація та України в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Суд критично оцінює такі мотиви відмови відповідача, з огляду на таке.
Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та Російською Федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав. 
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації “Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн”" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Відповідно до статті 13 Угоди від 13.03.1992 кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Відповідно до частини другої статті 24 Закону України “Про міжнародні договори України” припинення та зупинення дії міжнародного договору України здійснюються: в) щодо міжнародних договорів, які укладено від імені Уряду України та які не потребували надання згоди на їх обов`язковість Верховною Радою України або затвердження Президентом України, а також щодо міжвідомчих договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України, - у формі постанови Кабінету Міністрів України.
Згідно з частиною першою статті 25 Закону України “Про міжнародні договори України” припинення дії міжнародного договору України звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо виконання договору і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання договору до припинення його дії.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 “Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення” постановлено про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві.
Листом Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 №376 (із змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м.Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.
Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10.01.2023 року, яке було опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України 19 червня 2023 року.
З огляду на визначені наслідки припинення дії міжнародного договору України слід дійти висновку, що денонсація Угоди від 13.03.1992 означає, що вказана Угода припинила породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.
Суд наголошує на тому, що закон не має зворотної дії в часі. До того ж не зарахування стажу роботи в період чинності міжнародної угоди, які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим та порушує конституційні принципи. Так, працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення.
Суд також здивований поведінкою позивача, яка полягала в добровільному працевлаштуванні в Російській Федерації, сплаті податків та соціальних внесків в її бюджет, в період, коли вказана Держава, що є загальновідомим фактом, здійснювала збройну агресію проти України, починаючи з лютого 2014 року. Однак, суд не дає моральної оцінки таким діям позивача.
Також судом враховано, що Україна вжила заходів щодо денонсації Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 лише в листопаді 2022, і вказана угода припинила свою дію для України 19 червня 2023 року. Предметом цього спору є правова оцінка рішенню територіального пенсійного фонду України щодо відмови в зарахуванні періоду роботи позивача в Російській Федерації до трудового (страхового) стажу, що дає право на пенсію в Україні, в період чинності такого міжнародного договору. 
Суд вважає, з огляду на викладені вище мотиви, що відмова в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи на території Російської Федерації з вказаних в рішенні від 31.07.2025 № 092850030276 підстав, є протиправною, оскільки ОСОБА_2 працював в Російській Федерації в періоди з 12.09.1996 по 23.01.1998, з 24.01.1998 по 31.08.1998, з 04.09.1998 по 04.07.2002, з 03.09.2010 по 28.09.2010, з 01.10.2010 по 31.08.2016, з 01.09.2016 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 20.05.2022, тобто під час чинності Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а тому позивач мав легітимні очікування щодо зарахування таких періодів до страхового стажу, які дають право на пенсійне забезпечення.
Щодо зазначених в поясненнях від 09.09.2025 № 0900-0802-8/44871 доводів представника ГУ ПФ України в Івано-Франківській області про те, що до страхового стажу зараховуються періоди роботи лише за умови сплати страхових внесків за вказані періоди, то суд звертає увагу на те, що в спірному рішенні ГУ ПФ України в Миколаївській області від 31.07.2025 № 092850030276 про відмову в призначенні пенсії відсутні будь-які зауваження щодо відсутності доказів сплати позивачем страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації, а зазначено лише про припинення участі Російської Федерація та України в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Тобто рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії не ґрунтувалося на такій підставі. Єдиною підставою для відмови було припинення участі Російської Федерація та України в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. За наведеного, суд відхиляє такий довід третьої особи, оскільки він не був покладений в основу рішення.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність дій відповідача щодо незарахування позивачу до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком, періодів роботи з 12.09.1996 по 23.01.1998, з 24.01.1998 по 31.08.1998, з 04.09.1998 по 04.07.2002, з 03.09.2010 по 28.09.2010, з 01.10.2010 по 31.08.2016, з 01.09.2016 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 20.05.2022.
З огляду на викладене, суд вважає, що рішення ГУ ПФ України в Миколаївській області від 31.07.2025 № 092850030276 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_6 потрібно скасувати як протиправне, оскільки прийняте без відповідної правої підстави.
З огляду на передбачені статтею 26 Закону № 1058-IV обов`язкові умови для призначення пенсії за віком, а саме: вік 60 років; страховий стаж не менше 32 років, суд дійшов висновку про наявність всіх встановлених законом умов для призначення позивачу пенсії за віком.
Щодо дати, з якої ОСОБА_5 має право на призначення йому пенсії за віком, то суд вказує на таке.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 45 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
В спірному випадку, пенсійний вік 60 років виповнилося позивачу 17.07.2025, із заявою про призначення пенсії ОСОБА_2 звернувся 22.07.2025, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Таким чином, пенсія за віком ОСОБА_7 має бути призначена з 18.07.2025, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.
Відповідно до приписів розділу IV Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п. 4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п. 4.3).
Заяву про призначення пенсії позивач подала за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яке й прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.
Із вказаного можна виснувати, що після реєстрації заяви ОСОБА_3 від 22.07.2025, органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність в позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, в розумінні Порядок № 22-1, є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
Отже, саме Головне управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області є повноважним територіальним органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності, який повинен вчинити дії зобов`язального характеру за наслідками скасування прийнятого ним протиправного рішення. 
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постановах від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22, від 24.05.2024 у справі № 460/17257/23.
З огляду на викладене, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, подану позивачем заяву від 22.07.2025 про призначення пенсії та прийняти рішення за результатами її розгляду, зарахувавши до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком, періоди роботи з 12.09.1996 по 23.01.1998, з 24.01.1998 по 31.08.1998, з 04.09.1998 по 04.07.2002, з 03.09.2010 по 28.09.2010, з 01.10.2010 по 31.08.2016, з 01.09.2016 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 20.05.2022, 
Таким чином, позов належить задовольнити повністю.
Щодо розподілу судових витрат у справі:
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
В підтвердження судових витрат у справі позивачем подано квитанцію від 22.08.2025 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн. (а.с. 5).
З огляду на задоволення позову, ОСОБА_7 належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. 
Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України -
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 31.07.2025 № 092850030276 про відмову в призначенні ОСОБА_8 пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (код ЄДРПОУ – 13844159, вулиця Морехідна, 1, місто Миколаїв, Миколаївська область, 54008) повторно розглянути, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, заяву ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) від 22.07.2025 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення за результатами її розгляду, зарахувавши до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком, періоди роботи з 12.09.1996 по 23.01.1998, з 24.01.1998 по 31.08.1998, з 04.09.1998 по 04.07.2002, з 03.09.2010 по 28.09.2010, з 01.10.2010 по 31.08.2016, з 01.09.2016 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 20.05.2022.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (код ЄДРПОУ – 13844159, вулиця Морехідна, 1, місто Миколаїв, Миколаївська область, 54008) на користь ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 .
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, код ЄДРПОУ – 13844159, вулиця Морехідна, 1, місто Миколаїв, Миколаївська область, 54008.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, код ЄДРПОУ - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Суддя  /підпис/  Боршовський Т.І.