ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року	Львів	Справа № 140/2335/24 пров. № А/857/6844/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючого судді –                                                   Ніколіна В.В.,
суддів –                                                             Гінди О.М., Заверухи О.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року (суддя – Костюкевич С.Ф., м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                        ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 у лютому 2024 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив: про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.02.2024 №907640811115 про відмову у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу»; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» з дати звернення (14.02.2024) з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Головним управлінням Державної казначейської служби України у Волинській області від 13.02.2024 за №5 та №6. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він досяг пенсійного віку, має необхідний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», тобто має право на призначення пенсії за віком відповідно до вимог чинного законодавства.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.02.2024 №907640811115 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» 10.12.2015 № 889-VIII, починаючи з 14.02.2024, з визначенням розміру пенсії згідно наданих довідок Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області від 13.02.2024 за №5 та №6 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що позивачу вже призначалася пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», відтак своїм право на призначення пенсії відповідно до вказаного закону позивач вже скористався. Вказує, що законодавством не передбачено призначення пенсії декілька разів на підставі одного закону.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 з 01.09.2009 призначено пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 3723-XII.
01.10.2017 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058- ІV.
14.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV, на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” №889-VIII від 10.12.2015, долучивши до заяви довідки про складові заробітної плати державного службовця для призначення пенсії, видані Головним управлінням Державної казначейської служби України від 13.02.2024 за №5 та №6.
Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за принципом екстериторіальності документи були направлені на розгляд до Головного управління ПФУ в Запорізькій області, яким було прийнято рішення від 22.02.2024 №907640811115 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», у зв`язку з тим, що проведення перерахунків пенсій особам, котрим вже була призначена пенсія за спеціальними законами, не передбачена діючим законодавством.
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією та законами України.
01.05.2016 набрав чинності Закон № 889-VІІІ, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Відповідно до статті 90  Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до   Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622  затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, згідно з пунктом 1 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV.
Також колегія суддів зазначає, що підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII визнано таким, що втратив чинність,   Закон № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до частини першої   статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого  статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої   статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60  відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим   Законом   займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених  статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до   статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим   Законом  мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених  статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до   статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20  років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За такого правового регулювання обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії державного службовця за віком після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою   статті 37 Закону № 3723-ХІІ   і «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права були викладені у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17, від 11.04 2023 у справі № 1.380.2019.003855.
Як встановлено судом, позивачу з 01.09.2009 була призначена пенсія за віком за нормами Закону № 3723-ХІІ, яку він отримував до переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV – до 01.10.2017 включно.
В лютому 2024 позивач, з метою переведення на пенсію за віком відповідно до  Закону №889-VIII, звернувся із відповідною заявою до відповідача, вказавши при цьому про перерахунок зазначеної пенсії на підставі оновлених довідок.
Відповідач оскаржуваним рішенням у такому переведенні відмовив.
Ключовим у цій справі є питання права осіб, які бажають перейти з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», яка їм вже призначалась до цього, на перерахунок цієї пенсії на підставі нових довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за посадою.
Дійсно, ні Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, а ні стаття 37 Закону № 3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII особам, яким до 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону № 889-VIII) призначалась пенсія відповідно до Закону № 3723-XII.
Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 25 травня 2023 року в справі № 580/3805/22.
Законом № 1058-IV визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.
Відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.
Згідно з пунктом 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.
Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 з 01.09.2009 призначено пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
Отже позивач реалізував своє право на призначення пенсії за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII в 2009 році.
Таким чином, первинно звернувшись до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком, позивач використав право на призначення пенсії в солідарній системі за нормами статті 37 Закону № 3723-XII.
Надалі, з 01.10.2017 позивача переведено з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, на пенсію за віком, призначену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Так, 14.02.2024 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, у якій просив перевести її на пенсію за віком за Законом №889-VIII.
Як вже зазначалось вище, пункти 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889-VIII зберігають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII.
Іншими словами, розділ XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889-VIII не встановлює іншого виду пенсії, а зберігає механізм призначення пенсійної виплати за нормами Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, який вже втратив чинність.
Тобто позивач просить пенсійний орган повторно призначити їй пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, право на яку було реалізовано, ще в 2009 році.
При цьому позивач додав нові довідки про складові заробітної для призначення пенсії державного службовця.
Колегія суддів зазначає, що право на вибір особою одного з видів пенсії, передбачених статтею 9 Закону № 1058-IV, не передбачає можливості переходу з одного виду пенсії на аналогічний, вже призначений вид пенсії, шляхом здійснення нового «призначення» цієї ж пенсії.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії.
Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком. Перерахунок пенсії, за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії, у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством.
Законним діями відповідача спростовуються помилкові очікування позивачки на призначення, а не поновлення пенсії, оскільки повторне призначення одного і того виду пенсії (за віком) чинним законодавством не передбачено.
В даному контексті варто зазначити, що пунктом 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV передбачено, що у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України, зокрема "Про державну службу", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.
Тобто позивач має право на поновлення пенсійної виплати призначеної відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, однак у розмірі, який було встановлено до переведення, яке відбулося 01.10.2017 року.
При цьому варто зазначити, що позивач не просив поновити пенсію призначену відповідно до Закону України "Про державну службу", а наполягала на новому її призначенні і обрахунку, з використанням механізму пунктів 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889-VIII .
Відтак підстав для зобов`язання органу ПФУ в поновленні пенсійної виплати встановленої до переведення немає.
Релевантною до спірних правовідносин є постанова Верховного Суду від 19 березня 2025 року в справі №300/936/23, у які суд касаційної інстанції розглянув питання права осіб, які бажають перейти з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію відповідно до статті 37 Закону 3723-XII, яка їм вже призначалась до цього, на перерахунок цієї пенсії на підставі нових довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за посадою, з якої ці особи вийшли на пенсію.
Верховний Суд зазначив, що як Закон № 889-VІІІ, так і Закон № 1058-IV не передбачають підстав (умов) для перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючих службовців. Не передбачає таких підстав і стаття 37 Закону № 3723-ХІІ.
Враховуючи пряму дію закону в часі, до правовідносин щодо перерахунку пенсій застосовується законодавство, чинне на час, коли здійснюється перерахунок, а не те, яке діяло на час призначення пенсії.
Більше того, Верховний Суд в постанові від 25 липня 2025 року в справі №140/5363/24, з огляду на приписи статті 37 Закону №3723-ХІІ, положення розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, статті 90 цього ж Закону, дійшов висновку, що чинне законодавство України не передбачає можливості повторного призначення пенсії державного службовця, яка вже була призначена раніше, а також не встановлює правового механізму її перерахунку у зв`язку зі зміною (збільшенням) складових заробітної плати.
Визнання підпункту 1 пункту 2 розділу XI Закону №889-VIII таким, що не відповідає Конституції України (рішення Конституційного Суду України від 23 грудня 2022 року №?3-р/2022), не надає особі безпосереднього права на перерахунок пенсії без наявності відповідного законодавчого врегулювання механізму такого перерахунку. До моменту внесення Верховною Радою України відповідних змін, якими буде унормовано порядок реалізації цього права, вимоги про переведення особи на пенсію державного службовця та її перерахунок не можуть вважатися обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Однак зазначені обставини справи залишилися поза увагою суду першої інстанції, що призвело до прийняття помилкового рішення про задоволення позову.
Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
                                                      ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року у справі № 140/2335/24 скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	О. Б. Заверуха