Справа № 173/2931/24
Провадження №2/173/46/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

23 січня 2026 року  м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді:       Кожевник О.А.,
за участю секретаря       Голованьової К.С.,
представника відповідача      Гауке О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 , представник відповідача Гауке Ольга Іванівна, третя особа Товариства з обмеженою відповідальність «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», про стягнення заборгованості, - 

ВСТАНОВИВ:
13.09.2024 до суду звернувся позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс», з позовом про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 , представник відповідача Гауке Ольга Іванівна.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.01.2022 року ОСОБА_1 уклав з Акціонерним Товариством «ОТП БАНК» кредитний договір № 2038813255, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби з фіксованою ставкою 19.99% за користування кредитом.
Проте відповідачем не виконано умов договору, в наслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 542872 грн. 09 коп., яка складається з наступного:
- 369450 грн. 18 коп. - тіло кредиту;
- 173421 грн. 91 коп. - заборгованість за відсотками.
21.06.2024 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2038813255.
17.09.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк10 днів для усунення недоліків, шляхом сплати судового збору.
23.09.2024 судом отримано відповідь № 2695/0/2-24 від 20.09.2024 з Верхньодніпровської міської ради, щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.
24.10.2024 на виконання ухвали суду від 17.09.2024 позивачем усунено недоліки.
25.10.2024 ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 13.12.204.
13.12.204 розгляд справи відкладено на 10.01.2025 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.13.12.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
06.01.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив.
10.01.2025 розгляд справи відкладено на 10.03.3035 у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання.
10.03.2025 ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області на підставі ст. 53 ЦПК України залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» та ухвалено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. Судове засідання призначено на 28.04.2025.
28.04.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.
Розпорядженням заступника керівника апарату суду № 74 від 29.04.2025 на підставі рішення зборів суддів № 4 від 08.04.2025 призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2025 справу розподілено судді Кожевник О.А.
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2025 року справу прийнято до свого провадження та призначено до підготовчого судового засідання.
10.06.2025 представником відповідача надано додаткові докази по справі.
29.07.2025 ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду.
В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що ТОВ «Еліт Фінанс» виступає колектором, однак не надані докази, які підтверджують переуступлення боргу, а ні договору, а ні платіжек за сплату факторингу. Кредитний договір містить умови про наявність поручителя, проте вимоги до нього не заявлені, хоча грошові кошти надавались для купівлі автомобіля, який не був наданий відповідачу. Звернула увагу суду, що банк не проводив реструктуризації боргу відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». 
Представник позивача, відповідач, третя особа в засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення на адресу суду не надавали.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. 
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. 
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. 
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. 
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
20 січня 2022 року між ОСОБА_1 та Акціонерним Товариством «ОТП БАНК» укладено кредитний договір № 2038813255, за умовами якого відповідачу надано кредит у загальному розмірі 410146 грн., з яких 398200 - основна сума кредиту, 11946 грн. - комісійна винагорода за видачу кредиту. Фіксована процентна ставка у розмірі 19,99% річних. Дата остаточного повернення кредиту - 20 січня 2024 року.
За умов п. 1.1. договором забезпечення в кредитному договорі є Договір поруки з ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» (а.с. 5).
Кредитний договір № 2038813255, паспорт споживчого кредиту, Додаток № 1 до Договору, Анкету-заяву на отримання кредиту та заяву на видачу готівки № 29163450 від 20.01.2022 підписано відповідачем власноруч (а.с. 7 зворот - 12).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ОТП БАНК»). 
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Виконання первісним кредитором умов договору підтверджуєтся випискою по особовому рахунку з 20.01.2022 по 21.06.2024, з якого вбачаєтся списання грошових коштів за основною сумою боргу та нараховані відсотки (а.с. 22 - 23).
Заборгованість за кредитним договором № 2038813255,станом на 21.06.2024, становить 542872 грн. 09 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості від 21.06.2024 (а.с. 24).
Судом встановлено, що 21.06.2024 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги (а.с 13 - 18).
Згідно копії реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 21/06/24 до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2038813255 в загальному розмірі 542872 грн. 09 коп., з яких:
- 369450 грн. 18 коп. - залишок по тілу кредиту;
- 173421 грн. 91 коп. - залишок по відсотках (а.с. 19).
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, крім іншого, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
За приписами ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
При цьому матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором.
Судом встановлено, що у якості забезпечення виконання зобов`язання позичальником за Кредитним договором укладаються Договори забезпечення, що встановлено п. 3.2. Кредитного договору № 2038813255.
Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Так, 19.01.2022 між відповідачем та ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» укладено попередній договір купівлі - продажу транспортного засобу ПКП-12055 від 19 січня 2022 року, щодо зобов`язання укласти у майбутньому договір купівлі - продажу на транспортний засіб Марка: LAND ROVER, модель: DISCOVERY SPORT HSE, рік випуску: 2016, номер шасі НОМЕР_1 .
Пунктом 2.1 Договору ПКП-12055 передбачено, що продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною у розмірі 497 858,59 грн., у тому числі ПДВ - 82 976. 43 грн., та сплачується ОСОБА_2 в безготівковій формі на рахунок ТОВ «Везем Шиппінг» в національній валюті України - гривні.
Пунктом 2.3 Договору ПКП-12055 визначено, що відповідач сплачує в день підписання цього Договору ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» на розрахунковий рахунок 497 858,59 грн., у тому числі ПДВ - 82 976,53 грн.(а.с. 49 - 50 зворот).
Згідно долученої до матеріалів відзиву квитанції № 1Т003Н4R, на рахунок ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» 20 січня 2022 року перераховано суму у розмірі 497858 грн. 60 коп., яка є внеском на придбання автомобіля до Договору ПКП-12055 від 19 січня 2022 року (а.с. 49 зворот).
Проте у встановлений строк основний договір купівлі-продажу транспортного засобу сторонами укладено не було. Кошти, отримані за кредитним зобов`язанням між відповідачем та первісним кредитором передані ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», яке виступало поручителем, відповідно до умов кредитного договору.
Судом встановлено, що 23 квітня 2025 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» про стягнення сум сплаченого авансу, ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого авансу за Попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-12055 від 19.01.2022 у розмірі 497 858 (чотириста дев`яносто сім тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 60 коп., інфляційні втрати у сумі 161 254 (сто шістдесят одна тисяча двісті п`ятдесят чотири) грн. 34 коп., 3% річних у сумі 41 247 (сорок одна тисяча двісті сорок сім) грн. 24 коп.
У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №761/29966/16-ц (провадження № 61-5327св19) міститься правовий висновок про те, що процесуальне судочинство визначає правило преюдиції: обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 354/28/17 (провадження № 51-505км19).
Тобто судом встановлено факт належного виконання ОСОБА_1 зобов`язання за попереднім договором купівлі - продажу транспортного засобу ПКП-12055, перед ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», що виступав поручителем за кредитним договором № 2038813255.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача за кредитним договором № 2038813255 суму заборгованості в загальному розмірі 542872 грн. 09 коп.. з яких:
- 369450 грн. 18 коп. - заборгованість за тілом кредиту;
- 173421 грн. 91 коп. - заборгованість за відсотками.
Проте, згідно довідки № 0151 від 02 грудня 2024 року наданої АТ «ОТП БАНК», долученої до матеріалів відзиву, ОСОБА_1 сплатив на рахунок первісного кредитора суму заборгованості у розмірі 417334 грн. 01 коп., з яких:
- 410146 грн. - тіло кредиту;
- 7 188 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками.
Відповідь на відзив не містить заперечень щодо наданої довідки. Таким чином суд вважає такий факт встановленим.
Відповідно до ст. 82 ЦПК України, підставами для звільнення від доказування є наявність обставин, які визнаються учасниками справи або таких, які визнано загальновідомими, наявність обставин, встановлених рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Суд не бере до уваги заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву щодо звільнення від сплати заборгованості, оскільки норма закону, на яку посилається представник відповідача, стосується виключно прострочення виконання зобов`язання.
Крім того, суд оцінює критично доводи щодо скрутного матеріального становища відповідача, оскільки довідка форми ОК - 5 від 02.12.2024 містить відомості фінансового стану відповідача включно до 2023 року. Таким чином суд не може оцінити в повній мірі фінансовий стан відповідача станом на дату розгляду справи.
Окрім іншого, як вже зазначалося раніше, з ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» на користь ОСОБА_1 стягнено суму сплаченого авансу за Попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-12055 від 19.01.2022 у розмірі 497858 грн. 60 коп., інфляційні витрати у сумі 161254 грн. 34 коп., 3% річних у сумі 41254 грн. 24 коп. 
Таким чином суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від обов`язку сплати заборгованості за не сплаченою сумою відсотків у розмірі 166233 грн. 90 коп. (173421,91 - 7188,01).
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір, сплачений останнім під час подачі позовної заяви, у розмірі 2 493 грн. 50 коп.(166233,90*100%:542874,09*8143,08).
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, представник позивача згідно з розрахунком, який наведено у позовній заяві, просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи, в сумі 9200 грн.
До матеріалів справи долучено Договір № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 року, Акт № 1 приймання - передачі наданих послуг, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Литвиненко Оксани Ігорівни та платіжна інструкція № 1083 від 07.03.2024.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Водночас суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Згідно з частиною 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.
Відповідно до частини 1 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. 
Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.
Положеннями частин 1 та 3 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України).
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України).
Водночас за приписами частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Із доданих до позовної заяви документів не вбачається можливим встановити ані точну суму витрат на професійну правову допомогу, ані особу адвоката, який фактично надавав відповідні послуги, оскільки до матеріалів справи долучено Договір № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 року, Акт № 1 приймання - передачі наданих послуг та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, видане на ім`я Литвиненко Оксани Ігорівни, а платіжна інструкція № 1083 від 07.03.2024 містить інформацію про призначення платежу за договором 05-10/23 про надання правової допомоги від 05.10.2023, де отримувачем зазначено адвоката Макєєва Віталія Миколайовича. 
Крім того, сума фактично перерахованих коштів становить 7100 грн, у той час як у позовній заяві заявлено вимогу про стягнення 9200 грн. Така невідповідність не дозволяє зробити висновок про обґрунтованість та достовірність понесених витрат на правову допомогу.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 77, 79-81, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 , представник відповідача Гауке Ольга Іванівна, третя особа Товариства з обмеженою відповідальність «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» (03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2)заборгованість за кредитним договором № 2038813255 від 20.01.2022 року в сумі 166233 (сто шістдесят шість тисяч двісті тридцять три) грн. 90 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» (03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2) понесені судові витрати в частині судового збору в сумі 2493 (дві тисячі чотириста дев`яносто три) грн. 50 коп. 
В частині стягнення судових витрат на правову допомогу відмовити.
Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлений 27 січня 2026 року.
Суддя О.А. Кожевник