ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2363/26 Справа № 199/39/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - БОГУН О. О. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Халаджи О.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,
на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 21 травня 2025 року,- 
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ 
02.01.2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у якому позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на час її навчання у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 21 травня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) починаючи стягнення з 02 січня 2025 року до досягнення ОСОБА_1 23 років.
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
21.11.2025 рокувід  ОСОБА_2 надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 21 травня 2025 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що відповідач поставив під сумнів довідку про навчання, оскільки в ній не зазначена дата її видачі, відсутня гербова печатка та довідка надана не на офіційному фірмовому бланку. 
Довідка повинна видаватись на підставі контракту. Копія контракту, що надана до позовної заяви не містить дату його укладання, квитанції надані у вигляді, що їх не можна прочитати. 
Тож належних доказів, що позивачка продовжує навчання, оплатила за навчання, до суду не надано. 
Крім того, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що у відповідача від другого шлюбу є дитина 2014 року народження, на утримання якої відповідач сплачує аліменти, мати похилого віку, що знаходяться на його утриманні, крім того з зв`язку з військовими діями відповідач разом зі своєю родиною вимушений був переїхати до іншого регіону ( м. Одеса), де орендує житло.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Від  ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що у суді першої інстанції відповідач визнавав позовні вимоги на рівні 3000 грн на місяць, а у апеляційній скарзі просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Наполягає на тому, що батько має можливість сплачувати аліменти на її користь. 

Від  ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що надана довідка позивачка про отримання освіти з численними порушеннями, тож доказів того, що вона навчається не має. 

СУДОВІ ВИКЛИКИ
Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.123-130).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:
ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття.
Згідно довідки Міжрегіональної академії управління персоналом Бойко Вікторія Сергіївна студенткою першого курсу Вищої шкоди внутрішньої безпеки м. Лодзь (Польсько-український центр при МАУП) Міжрегіональної академії управління персоналом, за спеціальністю право, заочна форма навчання за контрактом. Термін навчання 5 років.
На теперішній час ОСОБА_1 є повнолітньою.
Суд першої інстанції врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини, те, що відповідач має працездатний вік, інші обставини, що мають істотне значення та дійшов до висновку про можливість стягнути щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви та до закінчення позивачкою навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.

З таким висновком частково погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке. 

Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачкою до суду надані докази (а.с.5, 64), що вона з 02.09.2024 року є студенткою Вищої школи внутрішньої безпеки, з загальним терміном навчання 5 років.
Відповідач у апеляційній скарзі зазначає на численні недоліки Довідки про навчання, що надала позивачка, але не надає інших доказів, що надана позивачкою довідка не відповідає фактичним обставинам справи, а тому апеляційний суд вважає ці доводи не доведеними належними доказами з одної сторони, а з іншої сторони вважає доведеним, що позивачка є студенткою Вищої школи внутрішньої безпеки, з загальним терміном навчання 5 років.

Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Доказів того, що відповідач не має можливість надавати матеріальну допомогу, матеріали цивільної справи не містять, тож суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу.

Разом з тим за загальним правилом стягнення аліментів, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не було враховано, що відповідач має неповнолітню дитину у іншому шлюбі, має мати похилого віку, є вимушено переміщеною особою та проживає у орендованому житлі в іншому регіоні, а тому справедливим, до його майнового стану, буде стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу). 

При таких обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. 
Враховуючи, в оскаржуваному рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 21 травня 2025 року змінити.
Вважати стягнутим з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) починаючи стягнення з 02 січня 2025 року до закінчення позивачкою навчання, але не більше як до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 03.02.2026 року.

Судді: