Головуючий І інстанції: Ніколаєва О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2026 р. 	Справа № 520/1910/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Височанської селищної ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/1910/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Височанської селищної ради Харківської області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Височанської селищної ради Харківської області (далі - відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо безпідставного продовження строків на 20 днів для надання відповіді на інформаційний запит позивача від 17.10.2023 №20;
- визнати протиправними дії відповідача щодо надання листом від 14.11.2023 №03-09/2381 недостовірної інформації на інформаційний запит позивача від 17.10.2023 №20;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути запит №20 про надання публічної інформації від 17.10.2023, надавши точну, повну та достовірну запитувану в ньому інформацію відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації";
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неоприлюднення на офіційному вебсайті в повному обсязі всіх рішень виконавчого комітету Височанської селищної ради VІІІ скликання за 2021-2023 роки;
- зобов`язати відповідача оприлюднити на офіційному веб-сайті Височанської селищної ради Харківської області в повному обсязі всі рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради VІІІ скликання за 2021-2023 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Височанської селищної ради Харківської області щодо безпідставного продовження строків на 20 днів для надання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 від 17.10.2023 №20.
Визнано протиправними дії Височанської селищної ради Харківської області щодо надання листом від 14.11.2023 №03-09/2381 неповної інформації на інформаційний запит ОСОБА_1 від 17.10.2023 №20.
Зобов`язано Височанську селищну раду Харківської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 17.10.2023 №20 про надання публічної інформації та надати запитувану в ньому інформацію та документи відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Визнано протиправною бездіяльність Височанської селищної ради Харківської області щодо неоприлюднення на офіційному веб-сайті у повному обсязі всіх рішень виконавчого комітету Височанської селищної ради VIII скликання за 2021-2023 роки відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI.
Зобов`язано Височанську селищну раду Харківської області оприлюднити на офіційному веб-сайті Височанської селищної ради Харківської області у повному обсязі всі рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради VIII скликання за 2021-2023 роки відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Височанської селищної ради Харківської області суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 500 грн (п`ятьсот гривень 00 копійок).
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 у справі №520/1910/24 за позовом ОСОБА_1 до Височанської селищної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та закрити провадження по справі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що 18 жовтня 2023 року Височанською селищною радою отримано шість запитів ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 17.10.2023 та оскільки запитувана інформація охоплює значний період часу 2021, 2022, 2023 роки тому ОСОБА_1 , було направлено лист від 24.10.2023 року за №03-09/2225 про продовження строку розгляду запиту до 20 робочих, днів в зв`язку з потребою опрацювання великого обсягу інформації. Зазначає, що відповідачем у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» правомірно продовжено строк розгляду запиту до 20 робочих днів, при цьому наведено обґрунтування таких дій (опрацювання великого обсягу інформації) про що повідомлено у письмовому вигляді ОСОБА_1 . На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про протиправність дій відповідача, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які безумовно підтверджують факт протиправності дій Височанської селищної ради. Вказує, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки обов`язковою умовою правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. 
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін. Просив стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3000 грн.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, колегія суддів зазначає, що як вбачається з апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції фактично оскаржується в частині задоволення позову.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся до Височанського селищного голови із запитом на отримання публічної інформації №20 від 17.10.2023 року, в якому просив надати інформацію:
- які рішення Виконавчого комітету Височанської селищної ради за 2021 року не оприлюднені, на офіційному сайті Височанської селищної ради: https://vysochanska- rada.dosvit.org.ua/, в повному обсязі (з додатками до рішень) згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вказавши номер рішення, повну назву рішення та прізвище, ім`я, по- батькові осіб, відносно яких прийнято ці рішення;
- які рішення Виконавчого комітету Височанської селищної ради за 2022 року не оприлюднені, на офіційному сайті Височанської селищної ради: https://vysochanska- rada.dosvit.org.ua/, в повному обсязі (з додатками до рішень) згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вказавши номер рішення, повну назву рішення та прізвище, ім`я, по- батькові осіб, відносно яких прийнято ці рішення;
- які рішення Виконавчого комітету Височанської селищної ради за 2023 року не оприлюднені, на офіційному сайті Височанської селищної ради: https://vysochanska- rada.dosvit.org.ua/, в повному обсязі (з додатками до рішень) згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вказавши номер рішення, повну назву рішення та прізвище, ім`я, по- батькові осіб, відносно яких прийнято ці рішення.
Височанська селищна рада листом №03-09/2225 від 24.10.2023 року повідомила, що Височанською селищною радою 18.10.2023 року одночасно отримано 6 ваших запитів на отримання публічної інформації від 17.10.2023 року (№19, №20, №21, №22, №23, №24). Повідомила, що за результатами розгляду вказаних запитів відповідно до п.4 ст.20 Закону України "Про доступ публічної інформації", у зв`язку з тим, що вони потребують опрацювання великого обсягу інформації, продовжено строк розгляду вказаних запитів до 20 робочих днів.
Листом №03-09/2381 від 14.11.2023 року Височанська селищна рада повідомила, що розглянуто запит №20 на отримання публічної інформації щодо неоприлюднених рішень виконавчого комітету Височанської селищної ради за 2021 - 2023 роки. За результатами розгляду вказаного запиту повідомлено, що рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради за 2021-2023 роки оприлюднені на офіційному сайті. У разі незгоди з прийнятим рішенням можливо оскаржити його в адміністративному або в судовому порядку.
Не погоджуючись з діями та бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, посилаючись потребу опрацювання великого обсягу інформації, продовжив строк розгляду запиту позивача до 20 робочих днів, однак не зазначив, який саме обсяг інформації має опрацювати та чому немає можливості надати відповідь на запит позивача №20 від 17.10.2023 року не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, формально процитував норму Закону та жодним чином не обґрунтував правомірність дій зазначених в листі №03-09/2225 від 24.10.2023 року та об`єднав всі запити позивача, а не виокремив кожен окремо та дійшов висновку, що Височанською селищною радою Харківської області вчинено протиправні дії щодо безпідставного продовження строків на 20 днів для надання відповіді на інформаційний запит позивача №20 від 17.10.2023 року.
Крім того, суд першої інстанції вважав, що в даному випадку відповідачем було вчинено протиправні дії щодо надання листом від 14.11.2023 року за №03-09/2381 неповної інформації на інформаційний запит позивача №20 від 17.10.2023 року тому, суд вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Височанської селищної ради Харківської області повторно розглянути запит №20 про надання публічної інформації від 17.10.2023 року та надати запитувану в ньому інформацію та документи відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Височанської селищної ради Харківської області щодо неоприлюднення на офіційному веб-сайті в повному обсязі всіх рішень виконавчого комітету Височанської селищної ради VIII скликання за 2021-2023 роки та зобов`язання Височанської селищної ради Харківської області оприлюднити на офіційному веб-сайті Височанської селищної ради Харківської області в повному обсязі всіх рішень виконавчого комітету Височанської селищної ради VIII скликання за 2021-2023 роки, суд першої інстанції виходив з того, що Височанська селищна рада зобов`язана оприлюднювати всі рішення виконавчого комітету, однак згідно даних веб-сайту Височанської селищної ради розпорядник інформації не виконав своїх зобов`язань, тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність Височанської селищної ради Харківської області щодо неоприлюднення на офіційному веб-сайті в повному обсязі всіх рішень виконавчого комітету Височанської селищної ради VIII скликання за 2021-2023 роки відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI та зобов`язання Височанської селищної ради Харківської області оприлюднити на офіційному веб-сайті Височанської селищної ради Харківської області в повному обсязі всіх рішень виконавчого комітету Височанської селищної ради VIII скликання за 2021-2023 роки відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI. 
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Височанської селищної ради Харківської області надати точну, повну та достовірну запитувану інформацію, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі – Закон №2939-VI).
У відповідності до статті 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.
Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини першої статті 5 Закону №2939-VI).
Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є, зокрема, запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень (пункт 1 частини першої статті 12 Закону №2939-VI).
Згідно з частинами 1-2 статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
В силу частини четвертої статті 13 Закону №2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію (пункт 6 частини першої статті 14 Закону №2939-VI).
Згідно ч. 1 статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Частиною 4 статті 20 Закону №2939-VI передбачено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Отже, за правилами частини 4 статті 20 Закону №2939-VI у разі якщо зокрема запит стосується надання великого обсягу інформації, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів, про що повідомити запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У даній справі позивачем оскаржуються дії відповідача щодо безпідставного продовження розгляду його запиту на 20 днів. 
Однак, колегія суддів вважає, що відповідно до частини 4 статті 20 Закону №2939-VI відповідач має право продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів, оскільки ним наведено обґрунтування таких дій (опрацювання великого обсягу інформації) про що повідомлено у письмовому вигляді (лист №0309/2225 від 24.10.2023) позивача.
Не зазначення відповідачем у листі №0309/2225 від 24.10.2023 обсягу інформації, що підлягала опрацюванню не може вважатися протиправними діями, оскільки ч. 4 ст. 20 Закону №2939-VI визначено обов`язок відповідача повідомити запитувача інформації про необхідність пошуку інформації серед значної кількості даних. Проте обов`язку повідомити запитувача, який саме обсяг інформації має бути опрацьований та чому не має можливості надати відповідь на запит позивача не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту вимоги ст. ч. 4 ст. 20 Закону №2939-VI не містять.
З огляду вказане Височанська селищна рада Харківського району Харківської області, як суб`єкт владних повноважень не допустила безпідставного продовження строків на 20 днів для надання відповіді на інформаційний запит позивача від 17.10.2023 №20, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у вказаній частині.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними дії Височанської селищної ради Харківської області щодо безпідставного продовження строків на 20 днів для надання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 від 17.10.2023 №20, підлягає скасуванню.
Судовим розглядом встановлено, що в подальшому, Височанська селищна рада листом №03-09/2381 від 14.11.2023 року на запит позивача №20 від 17.10.2023 року повідомила, що розглянуто запит №20 на отримання публічної інформації щодо неоприлюднених рішень виконавчого комітету Височанської селищної ради за 2021 - 2023 роки. За результатами розгляду вказаного запиту повідомлено, що рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради за 2021-2023 роки оприлюднені на офіційному сайті. У разі незгоди з прийнятим рішенням позивач має право оскаржити його в адміністративному або в судовому порядку.
Водночас, судом першої інстанції встановлено про відсутність на офіційному веб-сайті Височанської селищної ради рішень виконавчого комітету Височанської селищної ради ради VІІІ скликання, а саме рішень за 2021-2023 року: рішення виконкому 2021 рік відсутні на веб-сайті №: 119,281, 312, 332, 385; рішення виконкому 2022 рік відсутні на веб-сайті №: 13, 16-17, 24-32, 34-42, 46-48, 55, 56, 62-63, 65, 69, 70, 73, 74, 77, 83, 85, 90, 94, 102, 104, 105, 115, 117, 118, 121, 124, 141-146, 151-273; рішення виконкому 2023 рік відсутні на веб-сайті №: 3- 5, 11-16, 19-21, 23, 24, 27,42- 45, 49, 51, 52, 56, 59, 72-75, 77,78, 80-82, 93-99, 103, 125, 128-131, 133, 134, 137, 140-143, 146, 154, 166,167, 170, 171, 189, 194, 202, 230, 233,239-243, 248, 253, 265, 266, 359, 390 , 426, 430, 442, 443.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.14 Закону №2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надавати достовірну, точну та повну інформацію.
За приписами ст.24 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у наданні недостовірної інформації.
Відповідно до ст.23 Закону №2939-VI, рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суб`єкти владних повноважень зобов`язані формувати розповсюджувати та забезпечувати доступ осіб до загальнодоступної публічної інформації, яка виникає та створюється в процесі здійснення ними свої владних, делегованих повноважень, шляхом розміщення та оприлюднення такої інформації у спосіб встановлений законодавством.
Таким чином, в даному випадку відповідачем було вчинено протиправні дії щодо надання листом від 14.11.2023 року за №03-09/2381 неповної інформації на інформаційний запит позивача №20 від 17.10.2023 року.
За таких обставин, Височанською селищною радою Харківської області вчинено протиправні дії щодо надання листом від 14.11.2023 року за №03-09/2381 неповної інформації на інформаційний запит позивача №20 від 17.10.2023 року, тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про зобов`язання Височанської селищної ради Харківської області повторно розглянути запит №20 про надання публічної інформації від 17.10.2023 року та надати запитувану в ньому інформацію та документи відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Крім того, відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.
Відповідно до ч. 6 ст.15 Закону України №2939-VI у разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація обов`язково оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.
Так, у Височанської селищної ради є веб-сайт - https://vysochanska-rada.dosvit.org.ua.
Отже, Височанська селищна рада зобов`язана оприлюднювати всі рішення виконавчого комітету відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України №2939-VI.
Проте, як правомірно встановлено судом першої інстанції на момент розгляду справи, згідно даних веб-сайту Височанської селищної ради розпорядник інформації не виконав вищевказаних зобов`язань.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльність Височанської селищної ради Харківської області щодо неоприлюднення на офіційному веб-сайті в повному обсязі всіх рішень виконавчого комітету Височанської селищної ради VIII скликання за 2021-2023 роки відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI та зобов`язання Височанської селищної ради Харківської області оприлюднити на офіційному веб-сайті Височанської селищної ради Харківської області в повному обсязі всіх рішень виконавчого комітету Височанської селищної ради VIII скликання за 2021-2023 роки відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи в цій частині неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга не містить доводів та вимог щодо розподілу судових витрат під час розгляду справи судом першої інстанції, тому відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не надає оцінки вказаному питанню.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії Височанської селищної ради Харківської області щодо безпідставного продовження строків на 20 днів для надання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 від 17.10.2023 №20 не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги в цій частині спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям постанови про відмову в задоволенні вказаної позовної вимоги. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 у справі №520/1910/24 підлягає залишенню без змін.
Що стосується заявленого позивачем клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частин першої та третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З огляду на положення частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у додатковій постанові від 18 серпня 2021 року у справі № 300/3178/20 та постановах від 22 квітня 2019 року у справі № 806/2143/18, від 23 квітня 2020 року у справі № 760/6496/17.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частиною дев`ятою статті 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.
При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 23.01.2014 року у справі “East/West Alliance Limited” проти України” зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Крім того, у пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18.
За позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги.
Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, від 18 серпня 2021 року у справі № 300/3178/20 та у постановах від 5 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 1 серпня 2019 року у справі № 915/237/18.
Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
Судом встановлено, що позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому позивач просить стягнути на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн позивач надав копії наступних документів: договіру №12/11/25 про надання правничої допомоги від 12.11.2025; ордеру на представництво інтересів ОСОБА_1 адвокатом Голубовим Сергієм Геннадійовичем; детального опису виконаних робіт адвокатом та здійснених ним витрат часу для надання правничої допомоги; рахунку для сплати правничої допомоги адвоката від 17.11.2025.
Дослідивши подані позивачем документи щодо надання правничої допомоги позивачу судом встановлено, що згідно з Договором про надання правничої допомоги №12/11/25 від 12.11.2025 укладеним між ОСОБА_1 та адвокатом Голубовим Сергієм Геннадійовичем, останній зобов`язується надавати клієнту за винагороду (гонорар) юридичні послуги з представництва і захисту його (клієнта) прав і законних інтересів в системі загальних судів України, у справі клієнта щодо складання та подання відзиву на апеляційну скаргу Височанської селищної ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 у справі №520/1910/24 до Другого апеляційного адміністративного суду.
Вказаним Договором сторонами визначено розмір оплати праці (гонорару) адвоката, а саме 3 000,00 грн. (п. 5.1. Договору)
Згідно детального опису виконаних робіт адвокатом та здійснених ним витрат часу для надання правничої допомоги від 17.11.2025, адвокатом надані наступні види правничої допомоги:
1) консультація з клієнтом, ознайомлення з апеляційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 у справі №520/1910/24, формування позиції - 1 год.;
2) складання та подання відзиву на апеляційну скаргу Височанської селищної ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 у справі №520/1910/24 до Другого апеляційного адміністративного суду - 2 год.
Загальний час роботи адвоката складає 3 годин. Загальна вартість послуг адвоката - 3000,00 грн.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
В цій постанові (№ 922/1964/21) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Крім того, у справі “East/West Alliance Limited” проти України” Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі “Ботацці проти Італії” (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі “Іатрідіс проти Греції” (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Отже, надані позивачем докази в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для їх відшкодування в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та від 31.07.2020 у справі № 301/2534/16-ц.
Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі “Баришевський проти України”, від 10.12.2009 у справі “Гімайдуліна і інших проти України”, від 12.10.2006 у справі “Двойних проти України”, від 30.03.2004 у справі “Меріт проти України”.
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу і пропорційності їх складності правовому супроводу справи, колегія суддів вважає, що заявлений розмір витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн є не співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг з огляду на наступне.
Суд враховує, що цей спір виник у справі незначної складності та не характеризується наявністю виключної правової проблеми, значним суспільним інтересом до її розгляду, великою кількістю зібраних і поданих до суду доказів тощо.
Матеріали справи не містять відомостей про збирання представником позивача доказів задля звернення до суду, обсяг наданих письмових доказів є незначним; всі надані докази наявні у позивача.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.
Крім того, суд враховує, що участь одного адвоката при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій свідчить про його обізнаність з обставинами щодо спірних правовідносин, що, поза сумнівом, істотно впливає на обсяг надання ним послуг в межах їх повторного вивчення.
Вказана позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19.
Надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування суми понесених витрат на правничу допомогу критеріям, встановленим ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що виходячи зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, час витрачений адвокатом, враховуючи суть спірних правовідносин, зміст відзиву на апеляційну скаргу, наслідки апеляційного перегляду справи, колегія суддів доходить висновку про те, що стягненню на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 500 грн. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Височанської селищної ради - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 по справі № 520/1910/24 в частині визнання протиправними дії Височанської селищної ради Харківської області щодо безпідставного продовження строків на 20 днів для надання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 від 17.10.2023 №20 - скасувати.
Прийняти в цій частині постанову про відмову в задоволенні вказаної позовної вимоги.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 - залишити без змін.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Височанської селищної ради Харківської області (код ЄДРПОУ: 04396503) суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 500 грн (п`ятьсот гривень 00 копійок) . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   І.С. Чалий