Справа №: 398/7920/25 
провадження №: 3/398/121/26 
ПОСТАНОВА
Іменем України 

"14" січня 2026 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Орловський В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 від 06.02.2019 р. орган, що видав № 3520, за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 05 грудня 2025 року близько 11 год 00 хв за адресою АДРЕСА_1 ображав нецензурною лайкою та вдарив в область грудної клітки своєю рукою свою доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи, іншими заявами та клопотаннями не звертався. 
ОСОБА_1 був повідомлений про час і місце розгляду справи у протоколі про адміністративне правопорушення, який він підписав. Також суд повідомив ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи шляхом надсилання йому повістки через додаток “Viber” на номер телефону, вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, який підписаний ОСОБА_1 . В матеріалах справи міститься довідка про доставку судової повістки ОСОБА_1 у додаток “Viber” 15.12.2025 р. також секретар судового засідання повідомила ОСОБА_1 про розгляд справи телефоном, про що складено телефонограму 15.12.2025 р. Про засідання, призначене на 14 січня 2026 року ОСОБА_1 повідомлений шляхом надіслання повістки поштою за вказаною у протоколі адресою його місця проживання, до суду повернулося зворотне поштове повідомлення з розпискою про вручення. У судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Таким чином, суд вжив усіх розумних заходів, щоб забезпечити ОСОБА_1 право на участь у судовому розгляді справи. Це право не є абсолютним. Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП під час розгляду судом справ, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи за наявності даних про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. За вказаних обставин саме ОСОБА_1 не скористався своїм правом на участь у судовому розгляді. Тому з метою своєчасного та належного розгляду справи, виконання завдань провадження в справі про адміністративне правопорушення, суд вирішив провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .
Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на дзвінок за номером телефону, вказаним у протоколі про прийняття заяви кримінальне правопорушення та іншу подію (0661609236) не відповіла, інший номер ОСОБА_3 ( НОМЕР_2 ) вказано некоректно, про що секретарем судового засідання складено телефонограми 15.12.2025 р. Про засідання, призначене на 14 січня 2026 року ОСОБА_3 і ОСОБА_2 повідомлені шляхом надіслання повістки поштою за вказаною у протоколі адресою їх місця проживання, до суду повернулося зворотне поштове повідомлення з розпискою про вручення. У судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили.
Дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до таких висновків.
Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 14 частини 1 статті 1 цього закону визначено, що психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до п. 17 частини 1 статті 1 цього закону - фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суду надано такі докази: 
-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 483338 від 05.12.2025 р., в якому викладені обставини вчинення правопорушення;
- рапорт Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області про отримання та реєстрацію заяви про вчинення домашнього насильства фізичного характеру відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.12.2025 року, відповідно до якого було прийнято усну заяву від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про домашнє насильство, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме вдарив рукою в область грудей, тілесних ушкоджень при цьому заподіяно не було. Від проходження судово-медичної експертизи відмовились;
- письмові пояснення ОСОБА_1 від 05.12.2025 року, відповідно до яких він повідомив, що 05.12.2025 року з самого ранку вживав спиртні напої та вказав, що свою доньку ОСОБА_2 не бив та не чіпав, чому його дружина викликала працівників поліції не розуміє, так як спав в цей час;
- фотокопія паспорта № НОМЕР_1 від 06.02.2019 р. орган, що видав № 3520 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Дослідивши надані докази у сукупності суд дійшов висновку про їх недостатність для доведення вини ОСОБА_1 . 
Рапорт Олександрійського РВП не є достатнім доказом вчинення правопорушення, оскільки є службовим документом, що фіксує факт реагування, а не безпосередні обставини події, тому для доведення вини потрібні додаткові докази. Окрім рапорту суду надано протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від законного представника ОСОБА_3 , зміст якого суперечить письмовим поясненням ОСОБА_1 . У матеріалах справи відсутні письмові пояснення потерпілої та законного представника, яка повідомила поліцію про вчинення правопорушення. Попри неодноразові виклики ні потерпіла, ні її законний представник до суду не з`явилися. За таких обставин суд не може усунути протиріччя між зазначеними рапортом і заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_1 . Наданих суду доказів недостатньо для того, щоб спростувати пояснення ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 62 Конституції України Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до Рішення КСУ від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 відповідальність за вчинення адміністративних правопорушень та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинності.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Суд враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Доведення «поза розумним сумнівом» означає, що позиція представлена суб`єктом владних повноважень, має бути доведена таким чином, щоб у «розумної (розсудливої) людини» не лишилося «розумного сумніву» що особа винна.
За урахуванням зазначених обставин суд дійшов висновку, про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП. Тому провадження у справі має бути закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ч. 2 ст. 173-2, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:
Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.
Постанова набирає чинності після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Суддя       В.В. Орловський