Справа № 129/3023/25
Провадження № 22-ц/801/141/2026
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Капуш І. С.
Доповідач: Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року	Справа № 129/3023/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Панасюка О. С., 
секретар судового засідання Куленко О. В.
учасники справи:
позивачка ОСОБА_1 ,
відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 4 в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Капуша І. С. у м. Гайсин, дата складення повного рішення відповідає даті його ухвалення,
в с т а н о в и в :
В серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Гайсинського районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі по 3 000 грн на кожну дитину, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду до повноліття дітей.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 22 травня 2015 року вони перебувають у шлюбі, в якому народилось троє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час сторони спільно не проживають, діти проживають з позивачкою у її батьків, вона сама перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому не може самостійно забезпечити неповнолітніх дітей. Відповідач не відмовляється надавати їй кошти на її прохання, однак вони є недостатніми для утримання трьох неповнолітніх дітей. Відповідач працює у ТОВ «Укргідроізол» водієм, отримує мінімальну зарплату, однак має додатковий дохід від будівельних робіт, тому має можливість надавати дітям матеріальну допомогу.
Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року позов задоволено: стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 3 000 (три тисячі) грн на кожну дитину щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.08.2025 р. і до їх повноліття. Сстягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1 211,20 грн судового збору.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував те, що  ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але в повній мірі свого законного обов`язку по їх утриманню не виконує, працює офіційно вахтовим методом у ТОВ «Укргідроізол» і може надавати кошти в розмірі по 3 000 грн. на утримання кожної дитини щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Не погодившись з таким рішенням суду, 20 листопада 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити у частині визначення розміру аліментів та стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі по 1 600 грн на кожну дитину щомісячно.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що з квітня 2024 року по даний час він працює у ТОВ «Укргідроізол», розмір його заробітної плати становить 9 700 грн на місяць без вирахування податків та зборів, а фактичний його заробіток становить 7 469 грн. Крім того, у його власності є земельний пай, від передачі в оренду якого він отримує 14 000 грн в рік, тобто в середньому його дохід в місяць 10 700 грн на місяць без вирахування податків та зборів. Тому після відрахування податків та обов`язкових платежів присуджений судом розмір аліментів буде перевищувати 100 % його доходу, відтак він не спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі. Він усвідомлює свій обов`язок утримувати дітей, проте просить визначити їх розмір по 1 600 грн на кожну дитину, що становить 50 % від прожиткового мінімуму для кожного з дітей. В січні він продав автомобіль за 100 000 грн, однак ці кошти були отримані в період перебування у шлюбі та потрачені в інтересах сім`ї.
В установлений апеляційний судом строк від позивачки відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_9 , адвокат Шиманський В. М. підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. Відповідачка ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи до суду не з`явилася, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надсилала, а тому її неявка, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення частково не відповідає вказаним вимогам закону.
По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:
- 22 травня 2015 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_11 » (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 на а.с. 9), який розірваний рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року (а.с. 41);
-сторони є батьками дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11), ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 10) та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12);
-згідно посвідчення НОМЕР_2 Управління соціального захисту населення Гайсинської РДА, мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 мають право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (а.с. 5);
-згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою АДРЕСА_1 , там зареєстровані: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 8); 
-згідно довідки ТОВ «Агропідприємство» № 47 від 20 серпня 2025 року ОСОБА_1 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років з 12 грудня 2022 року на підставі Наказу № 28 від 12 грудня 2022 року (а.с. 6);
-згідно інформації з Реєстру застрахований осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, за січень 2025 року – липень 2025 року, загальний дохід відповідача ОСОБА_2 становив 63 098,23 грн (а.с. 7);
-згідно відповіді № 1936524 від 27 жовтня 2025 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, ОСОБА_2 з 1 кварталу 2025 року по 4 квартал 2025 року має доходи від ТОВ «Укргідроізол» (заробітна плата), від ТОВ «ПК «Зоря Поділля» (надання земельної ділянки в оренду та пенсійні внески у межах недержавного пенсійного забезпечення). В січні 2025 року ОСОБА_2 отримав дохід в розмірі 100 000 грн за продаж рухомого майна (а. с. 29 – 31). 
До апеляційної скарги відповідачем подано:
Між сторонами виник спір про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд першої інстанції оскаржуване рішення обґрунтовував тим, що відповідач  ОСОБА_2 в повній мірі свого законного обов`язку по утриманню дітей не виконує, працює офіційно вахтовим методом у ТОВ «Укргідроізол» і може надавати кошти в розмірі по 3 000 грн на кожну дитину щомісячно.
Апеляційний суд з таким висновком не погоджується, оскільки суд першої інстанції не мотивував свій висновок належним чином та не надав оцінки матеріальному становищу відповідача, не оцінив усі обставини справи у їх сукупності.
Згідно інформації з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, дохід відповідача ОСОБА_2 за період з січня 2025 року по липень 2025 року становив 63 098,23 грн.
Як вбачається з інформації з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, ОСОБА_2 з 1 кварталу 2025 року по 4 квартал 2025 року мав доходи від ТОВ «Укргідроізол» (заробітна плата з січня по травень 2025 року – 8 700грн, з червня 2025 року – 9 700 грн) та від ТОВ «ПК «Зоря Поділля» (надання земельної ділянки в оренду- 14 463,25 в рік та пенсійні внески у межах недержавного пенсійного забезпечення – 65,63 в місяць). 
Відтак середній дохід ОСОБА_2 без вирахування податків та обов`язкових платежів становить приблизно 10 900 грн.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний враховувати не лише потреби дітей, але й матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок утримання дітей не може бути реалізований шляхом покладення на платника аліментів фінансового тягаря, який об`єктивно перевищує його можливості та унеможливлює виконання такого обов`язку на постійній основі.
ОСОБА_2 не ухиляється від виконання батьківського обов`язку, визнає необхідність утримання дітей та в апеляційній скарзі висловив готовність сплачувати аліменти по 1 600 грн на кожну дитину щомісячно.
Відповідно до приписів статті 128 КЗпП України, за будь-яких обставин розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 %.
Згідно пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 №146, утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.
З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про можливість стягнення з ОСОБА_2 9 000 грн аліментів (по 3 тисячі на кожну дитину) щомісячно, - є помилковим, суперечить законодавчим приписам, оскільки в такому разі розмір відрахувань становитиме більше ніж 100 процентів від доходу відповідача, що фактично позбавляє його будь-яких коштів для власного існування.
Отримання в січні 2025 року ОСОБА_2 доходу в розмірі 100 000 грн за продаж рухомого майна (а. с. 29 – 31) не може бути враховано при визначенні розміру аліментів, оскільки такий дохід отриманий в період перебування сторін у шлюбі та до звернення в серпні 2025 року позивачки з позовом про стягнення аліментів, доказів протилежного матеріали справи не містять.
Таким чином, апеляційний суд виснує, що аліменти у розмірі по 1 600 грн на кожну дитину щомісячно, відповідає вимогам статей 180, 182, 183, 184 СК України, статті 128 КЗпП України, забезпечує мінімальні гарантії матеріального утримання дітей та є співмірним доходам відповідача.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів ухвалено без повної та всебічної оцінки обставин справи у їх сукупності, а тому підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, змінити судове рішення та ухвалити нове. 
Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження, а рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів постановлене за неправильної оцінки фактичних обставин справи у їх сукупності, тому рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року підлягає зміні в частині визначеного розміру аліментів, в іншій частині рішення слід залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року змінити: визначити, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , становить 1 600 (одну тисячу шістсот) гривень на кожну дитину щомісячно.
В іншій частині рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 08 січня 2026 року.
Учасники справи: 
Позивачка  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відповідач  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Головуюча    Т. М. Шемета
Судді:     О. Ю. Береговий
О. С. Панасюк