КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

30 січня 2026 року

справа № 757/16924/25-п

провадження № 33/824/1139/2026

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Музичко С.Г., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Самотой Ігоря Вікторовича на постанову Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення ,- 
в с т а н о в и в :

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2025 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. та постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Самотой Ігоря Вікторовича на постанову Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2025 року повернуто без розгляду.
03 грудня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвоката Самотой Ігор Вікторович повторно подав апеляційну скаргу на постанову Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення, в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 18 серпня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Самотой Ігоря Вікторовича на постанову Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2025 року повернуто без розгляду.
24 грудня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвоката Самотой Ігор Вікторович повторно подав апеляційну скаргу на постанову Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Київ від 18 серпня 2025 року та скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 18 серпня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, які надійшли до суду апеляційної інстанції, та перевіривши апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї матеріалами з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, а апеляційна скарга, подана після закінчення встановленого строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційну скаргу подано повторно 24 грудня 2025 року, тобто з пропущенням встановленого законодавством строку на апеляційне оскарження, апелянтом порушено питання про поновлення строку з посиланням на те, що з 06.11.2025 року адвокат Самотой І.В., перебував на амбулаторному лікуванні у зв`язку із захворюванням. Зазначені обставини об`єктивно не уможливлювали та істотно ускладнювали незалежно здійснення ним професійних обов`язків адвоката, що полягали у реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення.
Вивчивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.
Порядок оскарження постанов суду у справах про адміністративні правопорушення передбачений ст. 294 КУпАП. 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.
Разом з цим, поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).
Порядок оскарження постанов суду у справах про адміністративні правопорушення передбачений ст. 294 КУпАП. 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова Печерського районного суду міста Києва ухвалена 18 серпня 2025 року, відтак останній день строку на апеляційне оскарження, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, є 29 серпня 2025 року
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.
Разом з цим, поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).
З матеріалів справи, а саме з довідки про доставку електронного листа (а.с. 107-108), вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були повідомлені про дату, місце та час судового засідання шляхом направлення судової повістки-повідомлення на електронну пошту а відтак він були обізнані про дату розгляду справи.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився.
Доводи ОСОБА_3 , що копію постанови отримав лише 05.11.2025 року, а з 06.11.2025 року перебував на лікарняному, не вважаються поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки захисник ОСОБА_1 - Самотой І.В., та сама ОСОБА_1 приймали участь в судовому засіданні та результат розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 26 від 01 квітня 2025 року їм були відомі.
Окрім того, діючими нормами КУпАП не передбачено, що строк на апеляційне оскарження постанови судді обраховується з моменту вручення копії постанови особі.
З огляду на викладене, враховуючи, що в апеляційній скарзі не наведено підстав поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2025 року, які б об`єктивно перешкоджали захиснику ОСОБА_1 - Самотой І.В. оскаржити її в апеляційному порядку у встановлений законом строк, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Київ від 18 серпня 2025 року.
Оскільки в поновленні строку на апеляційне оскарження відмовляється, апеляційна скарга підлягає поверненню захиснику ОСОБА_1 - адвокату Самотой І.В.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - Самотой Ігоря Вікторовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2025 року відмовити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Самотой Ігоря Вікторовича на постанову Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2025 року повернути особі, яка її подала, разом з доданими до неї матеріалами.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя