Справа № 459/3896/25 
Провадження № 2/459/1257/2025

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
02 лютого 2026 року Шептицький міський суд Львівської області
в складі: головуючого – судді Жураковський А.І.
з участю секретаря судових засідань Ганас К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :
03.11.2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 3514139 від 01.10.2021 в сумі 69421,59 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000 грн та судовий збір – 2422, 40 грн.
Обґрунтовує позов тим, що 01.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 3514139. В подальшому 26.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу № 26-01/22-83, відповідно до умов якого до ТзОВ «Вердикт Капітал» перейшли права грошової вимоги до боржника за вказаним кредитним договором. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект центр» укладений договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого до ТзОВ «Коллект центр» перейшли права грошової вимоги до боржника за вказаним кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3514139 від 01.10.2021 в сумі 69421,59 грн, з яких: 18050,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 50771,59 грн заборгованість за процентами, заборгованість за комісіями – 600 грн.
14.11.2025 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.
19.12.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку із першою неявкою відповідача. 
26.01.2026 сторони в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача у позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання 19.12.2025, 26.01.2026 не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини неявки не повідомляв. При цьому, відповідачем не було подано відзиву.
На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. 
З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. 
Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
На підставі ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Встановлено, що 01.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір позики №3514139. З умовами та правилами отримання кредитування відповідач ознайомився.
Кредитна установа свої зобов`язання за договором виконала в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 20 000 грн.
Згідно п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту: 600 грн, яка нараховується за ставкою 3.00 відсотків від суми кредиту одноразово. 
Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 2280 грн, які нараховуються за ставкою 0,38 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користуванням кредитом. 
26.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу № 26-01/22-83, відповідно до умов якого до ТзОВ «Вердикт Капітал» перейшли права грошової вимоги до боржника за вказаним кредитним договором.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект центр» укладений договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого до ТзОВ «Коллект центр» перейшли права грошової вимоги до боржника за вказаним кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3514139 від 01.10.2021 в сумі 69421,59 грн, з яких: 18050 грн заборгованість за тілом кредиту, 50771,59 грн заборгованість за процентами, 600 грн заборгованість за комісією. 
За таких обставин, у Позивача, як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у Договорі, є право вимоги до Відповідача щодо стягнення заборгованості за таким договором.
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Станом на 03.11.2025 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить 69421,59 грн, з яких: 18050 грн заборгованість за тілом кредиту, 50771,59 грн заборгованість за процентами, заборгованість за комісіями – 600 грн .
За таких обставин, керуючись п. 4. ст. 611 (у частині обов`язку щодо відшкодування збитків), ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України, суд дійшов висновку про необхідність захисту майнового права позивача шляхом стягнення з відповідача заборгованості: за основною сумою боргу у розмірі 18050 грн, по процентах у розмірі 50771,59 грн, всього на суму 68821,59 грн.
Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту за Кредитним договором в розмірі 600 грн, суд зазначає наступне.
Згідно п. 1.5.1 Договору комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі – "комісія") дорівнює 600 грн, яка нараховується за ставкою 3% від суми кредиту одноразово.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз умов Договору свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 600 грн., встановлена в п. 1.5.1 Договору, є платою безпосередньо за надання кредиту позичальнику.
Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. 
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що положення Заявки щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 600 грн. суперечить положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними, а відтак відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1  на користь ТОВ «Коллект Центр» вищезазначеної заборгованості за комісією за надання кредиту. 
Отже, позов задовольняється частково.
Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 16 000 грн., суд виходить з наступного.
Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
До позовної заяви додано копію договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги №2027 від 01.09.2025 року та витяг з Акту №14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025.
З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу у цій справі, що включає в себе надання усної консультації, складання позовної заяви про стягнення боргу та її подачі до суду через систему "Електронний суд" в сумі 16 000 грн є завищеним, враховуючи категорію та складність справи. А відтак, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 4 000 грн.
Враховуючи часткове задоволення позову, керуючись положенням ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 401,46 грн сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,- 

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3 офіс, 306) заборгованість за кредитним договором № 3514139 від 01.10.2021 в сумі 68821,59 грн, з яких: 18050 грн заборгованість за тілом кредиту, 50771,59 грн заборгованість за процентами. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 2 401,46 грн судового збору та 4 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 02.02.2026

Суддя: А. І. Жураковський