номер провадження справи 27/151/25 

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026 Справа № 908/2780/25
м. Запоріжжя Запорізької області 

Господарський суд Запорізької області у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи
за позовом: Заступника керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/Умовний код НОМЕР_1 ) в інтересах держави в особі
позивача: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер юридичної особи НОМЕР_2 )
до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 )
до відповідача-2:  ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 )
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_5 ) 
про стягнення 658 922 грн 22 коп.

за участю 
прокурора:  ОСОБА_5 , посвідчення № 075790 від 01.03.2023
представника позивача:  ОСОБА_6 , самопредставництво, витяг є ЄДР, посвідчення № 2021 від 09.10.2025
відповідача– 1:  ОСОБА_3 , особисто, в режимі відеоконференцзв`язку
відповідача – 2: не з`явився
представник третьої особи: ОСОБА_7 , головний державний інспектор ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчення РЕ № 001251 видане 06.12.2024

СУТЬ СПОРУ:

Заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 через систему «Електронний суд» з позовною заявою в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про:
- стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 03.04.2017 по 31.12.2021 та з 01.01.2023 по 28.02.2025 у розмірі 329 461 грн 11 коп.;
- стягнення з ОСОБА_4 на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 03.04.2017 по 31.12.2021 та з 01.01.2023 по 28.02.2025 у розмірі 329 461 грн 11 коп.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 04.09.2025 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2780/25 та визначено до розгляду судді ОСОБА_1 .
Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09.09.2025 позовну заяву залишено без руху. Надано заступнику керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області строк протягом 5 днів (з дня доставлення даної ухвали в електронний кабінет в системі «Електронний суд») суду для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі.
12.09.2025 заступник прокурора сформував в системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду з обґрунтуванням.
Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2780/25, присвоєно справі номер провадження 27/151/25. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 09.10.2025.
Ухвалою суду від 19.09.2025 заява заступника керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 про забезпечення позову у справі № 908/2780/25 задоволена, та з метою забезпечення позову, до набрання рішенням у справі № 908/2780/25 законної сили, накласти арешт в межах суми позову 658 922 грн 22 коп. на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ): магазину А-2, цегла, площею 1203 кв.м., Б - склад, В - склад, Г - склад, Д_склад, №1,2 - паркани, адреса: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 764928023101).
06.10.2025 ОСОБА_3 за допомогою підсистеми «Електронний суд» подані до суду заперечення на позовну заяву по справі № 908/2780/25.
Ухвалою суду від 09.10.2025 відкладено підготовче провадження, засідання суду призначено на 10.11.2025.
13.10.2025 заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області сформував в підсистемі «Електронний суд» відповідь на відзив (у порядку ст. 166 Господарського процесуального кодексу України).
31.10.2025 ОСОБА_3 в підсистеми «Електронний суд» сформував заперечення (на відповідь на відзив) від 31.10.2025.
Ухвалою суду від. 04.11.2025 задоволена заява ОСОБА_3 про проведення судового засідання 10.11.2025 о 10 год. 30 хв. в режимі відеоконференції у справі 908/2780/25 поза межами приміщення суду за використанням власних технічних засобів.
07.11.2025 ОСОБА_3 в підсистеми «Електронний суд» сформовані додаткові пояснення у справі.
07.11.2025 заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області сформував в підсистемі «Електронний суд» заяву про зменшення розміру позовних вимог (у порядку ст. 46 ГПК України).
07.11.2025 заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області сформував в підсистемі «Електронний суд» заяву про збільшення розміру позовних вимог (у порядку ст. 46 ГПК України).
Ухвалою суду від 10.11.2025 продовжено строк підготовчого провадження до 16.12.2025, відкладено підготовче засідання на 03.12.2025.
10.11.2025 судом відкладено розгляд заяви Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області про зменшення та збільшення розміру позовних вимог в порядку статті 46 ГПК України.
26.11.2025 ОСОБА_3 в підсистеми «Електронний суд» сформована заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
28.11.2025 заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області сформував в підсистемі «Електронний суд» додаткові пояснення за вих. № 52-103-9403 вих25.
01.12.2025 ОСОБА_3 в підсистеми «Електронний суд» сформовані додаткові пояснення у справі.
02.12.2025 ОСОБА_3 в підсистеми «Електронний суд» сформована заява, просить суд долучити довідку ІНФОРМАЦІЯ_3 № 51120/6/08-01-24-05-13 від 02.12.2025 до матеріалів справи.
02.12.2025 ІНФОРМАЦІЯ_5 в підсистеми «Електронний суд» сформовано клопотання про долучення доказів, у якому останній просить суд поновити строк для подані доказів та долучити до матеріалів справи копію листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.11.2025 з додатками (копії листів від 29.08.2025, направлених відповідачам, з пропозицією укладення договору.
02.12.2025 заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області сформував в підсистемі «Електронний суд» заяву про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача.
Ухвалою суду від 03.12.2025:
- залучено ІНФОРМАЦІЯ_3 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача;
- поновлено ІНФОРМАЦІЯ_6 строк для подання доказу - копії листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.11.2025 з додатками (копії листів від 29.08.2025, направлених відповідачам, з пропозицією укладення договору);
- відкладено підготовче провадження, засідання суду призначити на 16.12.2025.
11.12.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 в підсистемі «Електронний суд» сформовані пояснення щодо позову.
12.12.2025 Вознесенівською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області поданий до суду лист, у якому останній повідомляє про направлення копії позовної заяви від 03.09.2025 № 52-103-6888вих-25 з додатками ІНФОРМАЦІЯ_3 .
12.12.2025 ОСОБА_3 в підсистеми «Електронний суд» сформовано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції представника ОСОБА_8 .. 
В підтвердження повноважень представника в клопотання відповідач-2 посилається на електронну довіреність в системі «Електронний суд», проте, в додатках до клопотання довіреність відсутня.
Відповідно до ч. 2 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або у визначених законом випадках іншою особою.
Також, 12.12.2025 ОСОБА_3 в підсистеми «Електронний суд» сформовані додаткові пояснення у справі.
15.12.2025 заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області сформував в підсистемі «Електронний суд»:
- заяву про збільшення розміру позовних вимог (у порядку ст. 46 ГПК України) за вих. № 52-103-9809ВИХ-25 від 15.12.2025 (вх. № 25243/08-08/25 від 16.12.2025);
- заяву про зменшення розміру позовних вимог (у порядку ст. 46 ГПК України) за вих. № 52-103-9810ВИХ-25 від 15.12.2025 (вх. № 25263/08-08/25 від 16.12.2025).
16.12.2025 заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області сформував в підсистемі «Електронний суд» заяву за вих. № 52-103-981вих-15 від 16.12.2025, просить суд не враховувати при розгляді справи № 908/2780/25 заяву прокурора від 07.11.2025 № 52-103-8784вих-25 про збільшення розміру позовних вимог та заяву від 07.11.2025 № 52-103-8785вих-25 про зменшення позовних вимог.
16.12.2025 ОСОБА_3 в підсистеми «Електронний суд» сформовано клопотання про витребування доказів.
Ухвалою суду від 16.12.2025 залишено без задоволення клопотання відповідача 1 ОСОБА_3 про витребування доказів. 
Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_3 копію інтегрованої картки платника - ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), за період з 2017 по 2025 роки. Відкладено підготовче провадження, засідання суду призначено на 23.12.2025.
17.12.2025 заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області сформував в підсистемі «Електронний суд» письмові пояснення за вих. № 52-103-9887ВИХвих-15 від 17.12.2025
18.12.2025 ОСОБА_3 в підсистеми «Електронний суд» сформовано клопотання про долучення доказів – податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності)/уточнюючі за 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки. 
22.12.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 в підсистемі «Електронний суд» сформована заява про виконання ухвали суду вих. № 53314/6/08-01-05-05/11 від 22.12.2025, до якої додана копія інтегрованої картки платника – ОСОБА_3 за період з 2017 по 2025 роки.
22.12.2025 ОСОБА_3 в підсистеми «Електронний суд» сформовані додаткові пояснення у справі.
23.12.2025 заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області сформував в підсистемі «Електронний суд» заяву про закриття провадження у справі в частині (у порядку ст. ст. 53, 161, 231 ГПК України).
Ухвалою суду від 23.12.2025:
- задоволено заяву заступника керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог;
- закрито провадження у справі № 908/2780/25 в частині позовних вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 03.04.2017 по 28.02.2025 в сумі 50 000 грн 00 коп., у зв`язку із відсутністю предмету спору;
- підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті 12.01.2026.
Також, в 23.12.2023 судом прийняті до розгляду заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 про збільшення та зменшення позовних вимог, за вказаних обставин, розглядаються позовні вимоги Заступника керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про:
- стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 03.04.2017 по 28.02.2025 у розмірі 79 333 грн 96 коп.;
- стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 03.04.2017 по 28.02.2025 у розмірі 692822 грн 13 коп.
07.01.2026 ОСОБА_3 сформована в підсистемі «Електронний суд» заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
08.01.2026 ОСОБА_3 сформована в підсистемі «Електронний суд» узагальнена правова позиція відповідача 1 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (у порядку ст. ст. 42, 165 ГПК України).
Судове засідання 12.01.2026 проводилось в режимі відеоконференцзв`язку.
Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу).
Суд з`ясовує наявність заяв чи клопотань, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні.
Заяв чи клопотань процесуального характеру не заявлено.
12.01.2026 суд розпочав розгляд справи по суті.
Відповідно до ст. 208 ГПК України, суд заслуховує вступне слово позивача та відповідача. У вступному слові учасники справи в усній формі стисло викладають зміст та підстави своїх вимог і заперечень щодо предмета позову, дають необхідні пояснення щодо них. Учасники справи можуть ставити питання один одному у черговості, яка визначається головуючим, та з його дозволу. Головуючий з власної ініціативи або за усним клопотанням учасника справи може зняти питання, що не стосуються предмета спору, поставити питання учаснику судового процес.
12.01.2026 суд в порядку ст. 208 ГПК України суд заслухав вступне слово прокурора, позивача та відповідача -1.
12.01.2026 прокурор підтримав позовні вимоги на підставах викладених у позовній заяві. Зазначає, що земельна ділянка комунальної форми власності площею 0,2262 га з кадастровим номером 2310100000:02:007:0063 площею 0,2262 га, яка розташована по АДРЕСА_6 , сформована та з 26.03.2007 зареєстрована у Державному земельному кадастрі. Повідомляє, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що за адресою: АДРЕСА_6 , зареєстровано об`єкт нерухомості загальною площею 1203 кв.м, а саме: магазин літ. А-2, цегла, склади літ. Б, В, Г, Д та паркани №№ 1, 2. Право власності на 1/4 частки вказаного майна зареєстровано 02.11.2015 за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на підставі договору дарування від 02.11.2015. Також, повідомляє, що вказаний об`єкт нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу від 28.05.1999, зареєстрованого в реєстрі за № 709, ОСОБА_9 , ОСОБА_3 придбали по 1/4 часині кожний окремо та ОСОБА_4 придбав 1/2 частину об`єкта нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , а саме А-2 - магазин, цегла, нежилою площею 1203 кв.м, Б - склад, В - склад, Г - склад, Д - склад, № 1, 2 - паркани. Зазначає, що згідно з договором дарування від 02.11.2015, зареєстрованого в реєстрі під № 3650, ОСОБА_9 безоплатно передав свою 1/4 частину від нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_6 , у власність ОСОБА_3 . Вказує, що відповідно до інформації ІНФОРМАЦІЯ_8 від 03.06.2024 № 09090/03.3-20/03 згідно з наявною інформаційною базою (договорів оренди землі, укладених ІНФОРМАЦІЯ_5 ) на земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:02:007:0063 площею 0,2262 га по АДРЕСА_6 , обліковується договір оренди землі № 040726100166, укладений 26.03.2007 між ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 для розташування крамниці та бару, строк дії договору якого був до 26.03.2017. Повідомляє, що за результатами опрацювання інформації, розміщеної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що право власності та/або користування вказаною земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:02:007:0063 за жодною особою на теперішній час не зареєстроване. Зазначає, що ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , будучи власниками зазначеного нерухомого майна у рівних частинах, з часу закінчення строку дії договору оренди землі і до теперішнього часу продовжують користуватися земельною ділянкою площею 0,2262 га з кадастровим номером 2310100000:02:007:0063 без правовстановлюючих документів, що підтверджується відомостями з Державного земельного кадастру, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Повідомляє, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:02:007:0063 складає 7 141 722,12 грн, що підтверджується витягом від 26.02.2024 за № НВ-2300029332024. Зазначає, що відповідно до розрахунку (рядок 6), який долучено до позовної заяви річний розмір орендної плати (3% нормативної грошової оцінки) у 2017 році (9 місяців) склав 120 532,23 грн, у 2018 році – 161 150,24 грн, у 2019 році – 161 150,24 грн, 2020 році – 147 500,94 грн, у 2021 році - 161 150,24 грн, у 2022 році – 177 265,27 грн, у 2023 році – 203 855,06 грн, у 2024 році – 214 251,66 грн, у 2025 році (2 місяці) – 38 788,37 грн, загальний розмір орендної плати складає 1 385 644,25 грн, по 692 822,13 грн з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Вказує, що ОСОБА_3 упродовж 2017-2025 років здійснювалось нарахування та оплата (у тому числі під час розгляду справи) за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:02:007:0063 на загальну суму 613 488,17 грн, то з ОСОБА_3 підлягає стягненню різниця від суми, яка підлягає сплаті та фактично сплачена, а саме 79 333,96 грн. Просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 03.04.2017 по 28.02.2025 у розмірі 79 333 грн 96 коп., а з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 03.04.2017 по 28.02.2025 у розмірі 692 822 грн 13 коп. 
Позов заявлено на підставі ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 1212, 1214 Цивільного кодексу України, ст. ст. 120, 125, 126, 206 Земельного кодексу України.
12.01.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги заявлені Вознесенівською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області. Вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для задоволення позовних вимог прокуратури у повному обсязі.
12.01.2026 Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 заперечує проти задоволення позовних вимог заявлених Вознесенівською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області. В обґрунтування заперечень відповідач-2 зазначає, що договір оренди від 21.02.2007 є чинним до 21.02.2027, посилаючись на умови п. 30 Договору оренди землі від 21.02.2007 року: «Орендарі зобов`язані після закінчення строку договору оренди землі, договір поновити або повернути земельну ділянку орендодавцю за його вимогою в належному стані». Звертає увагу на те, що позивач у 2017 році не надіслав письмових заперечень протягом місяця після закінчення строку, та не висунув вимоги про повернення ділянки, що передбачено п. 30 Договору, як альтернатива поновленню. Вважає, що факт прийняття позивачем орендної плати протягом 2017-2025 років підтверджує його згоду з поновленням та правомірність користування ділянкою. Звертає увагу на те позивачем до справи був долучений Витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 5759 від 09.09.2016, яким визначено базову НГО у сумі 4 813 060,98 грн, цей документ був власноруч отриманий відповідачем-1 в ІНФОРМАЦІЯ_9 та поданий до ІНФОРМАЦІЯ_2 в 2016 році разом з заявою. Вказує, що твердження позивача про те, що відповідач-1 нібито «взагалі не звертався» із заявою, є завідомо неправдивими оскільки Витяг № 5759 від 09.09.2016 був виданий безпосередньо відповідачу-1, він міг потрапити до позивача виключно як додаток до заяви про поновлення договору. Звертає увагу на те, що протягом 8 років (2017– 2025) позивач не вимагав повернення ділянки та приймав орендну плату, вважає, що це свідчить про те, що у 2017 році позивач розглянув мою заяву, прийняв її та визнав договір поновленим. Робить висновок про те, що позивач намагається використати факт знищення власного архіву як інструмент для позбавлення відповідача-1 права на захист. Вказує, що оскільки базова величина НГО земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:02:007:0063 у розмірі 4 813 060,98 грн. була належним чином подана позивачу та прийнята ним, подальша зміна вартості земельної ділянки мала відбуватися виключно у встановленому законом порядку, а саме ст. 289 Податкового кодексу України. Вважає, що об`єктивна вартість НГО за роками складає: 2017 р. (Кі 1,06) - 5 101 844,64 грн; 2018– 2021 рр. (Кі 1,00) - 5 101 844,64 грн; 2022 р. (Кі 1,1) - 5 612 029,10 грн; 2023 р. (Кі 1,15) - 6 453 833,47 грн; 2024 р. (Кі 1,051) - 6 782 978,97 грн. 2025 р.( Кі = 1,12) - 7 596 936,45 грн. Вказує, що сума 7 141 722,12 грн, математично не випливає з послідовної індексації базового витягу 2016 року. Зазначає, що документ, на якому базується позов, містить технічні помилки або необґрунтовані додаткові коефіцієнти, що робить його недостовірним доказом. Вважає, що розрахунок позивача призвів до штучного завищення сумарної НГО на 2 747 834,02 грн. та складає в сумі 54 702 835,20 грн. проти законних 51 955 001,18 грн., що є наслідком незаконного застосування даних сумнівного витягу 2024 року до минулих періодів всупереч офіційній індексації базового витягу 2016 року. Зазначає, що витяг ІНФОРМАЦІЯ_10 від 26.02.2024 № НВ-2300029332024 не має КЕП автора, не верифікується за QR-кодом та є недопустимим. Вказує, що позивач бере свою завищену базу нарахувань (692 822,13 грн) та віднімає від неї лише частину моїх оплат (563 488,17 грн), отримуючи різницю 129 333,96 грн, від якої потім відраховує останній платіж у 50 000 грн. Вказує, що якщо йти за логікою позивача та брати за основу його збільшену суму нарахувань (692 822,13 грн), розрахунок на думку відповідача-1 виглядає наступник чином: 692 822,13 грн (сума нарахувань позивача) - 643 753,34 грн (фактична сплата відповідача-1, згідно з ДПІ, до здійснення платежу в 50 000 грн) = 49068,82 грн. - 50000,00 грн.= -931,18 грн.( переплата). Зазначає, що безпідставність позовних вимог полягає у штучному завищенні нарахувань на 31 135,18 грн на кожну особу (62 270,36 грн. загалом), що стало наслідком технічної маніпуляції з показниками НГО та використання недопустимого витягу від 26.02.2024, який не містить КЕП автора, не верифікується за QR-кодом і суперечить алгоритму офіційної індексації. Вказує, що на основі Витягу № 5759 від 09.09.2016 сума, що підлягала сплаті, становить 662 454,80 грн., фактично сплачено 693 753,34 грн, переплата у розмірі 31 298,54 грн. Звертає увагу на те, що сума 79 333,96 грн - це не «борг», а штучно створена позивачем цифра, яка існує лише тому, що вони проігнорували платежі відповідача-1 на суму понад 130 тисяч гривень. Зазначає, що сплата 50 000 грн - це захід податкової безпеки відповідача-1, а не визнання юридичної обґрунтованості позову. Просить суд у задоволенні позовних вимог Позивача відмовити в повному обсязі.
12.01.2026 представник третьої особи пояснив, що станом на час розгляду справи по суті згідно даних інформаційно-комунікаційних систем контролюючого органу в інтегрованій картці платника ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) по коду платежу 18010900 (орендна плата з фізичних осіб) по ІНФОРМАЦІЯ_11 (код НОМЕР_6 ) заборгованість відсутня. Повідомляє, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна та даних ІНФОРМАЦІЯ_9 відсутня інформація щодо реєстрації за гр. ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) права власності або користування земельною ділянкою, з кадастровим номером 2310100000:02:007:0063, враховуючи вищевикладене, нарахування земельного податку або орендної плати за вказані земельні ділянки не проводились, сплата відсутня. Доводить до відома, що встановлення факту наявності або відсутності підстав для самостійного нарахування податкових зобов`язань згідно норм Податкового Кодексу України та наявної судової практики можлива виключно у разі проведення планової чи непланової документальної перевірки суб`єкта господарювання, однак у періоди з 2017 року і по теперішній час було прийнято низку нормативних актів щодо запровадження мораторію на проведення таких перевірок, зокрема, Законами України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України, щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 533-IX та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX, Законом України від 03.03.2022 N 2118-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» та відповідних внесень змін до Податкового кодексу України.
Відповідач – 2 у справі ОСОБА_4 в судове засідання 12.01.2026 не прибув, письмовий відзив не надав.
Оскільки у ОСОБА_4 електронний кабінет не зареєстрований, ухвали ІНФОРМАЦІЯ_4 у справі направлялись на адресу яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - АДРЕСА_4 , проте, конверти повернулись з відмітками: «адресат відсутній за вказаною адресою».
У Єдиному державному демографічному реєстрі відсутні відомості щодо ОСОБА_4 .
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Згідно з п. 3, 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
При цьому, виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення ст. 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.08, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Судом також враховано, що про хід розгляду справи, дату, час і місце проведення судового засідання у даній справі відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень»: //reyestr. court. gov. ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, ухвал господарського суду про надання дозволу органам ІНФОРМАЦІЯ_12 на проведення перевірки суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю та/або вчинення передбачених законодавством про захист економічної конкуренції процесуальних дій у вигляді проведення огляду, накладення арешту, опломбовування (опечатування), вилучення, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
Суд зазначає, що відповідач-2 не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 908/2780/25 в Єдиному державному реєстрі судових рішень ( ІНФОРМАЦІЯ_13 ).
Суд вважає, що ним вжито достатньо заходів для повідомлення відповідача-2 про розгляд справи № 908/2780/25.
Письмового відзиву відповідачем-2 до матеріалів справи не подано.
У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Положеннями ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача-2 до суду не надійшло.
У судовому засіданні 12.01.2026, суд в порядку ст. 210 ГПК України дослідив докази у справі, на підставі ст. 217 ГПК України закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів – ст. 218 ГПК України.
Судові дебати – частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі. 
Заслухавши прокурора, представників позивача, відповідача-1 та третьої особи дослідивши докази, суд згідно ст. 240 ГПК України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.
Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши прокурора, позивача, відповідача-1 та третьої особи, суд 

УСТАНОВИВ:

Відповідно інформації з Державного земельного кадастру, 26.03.2007 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером: 2310100000:02:007:0063 площею 0,2262 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 ; цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Вказана земельна ділянка належить на праві власності ІНФОРМАЦІЯ_14 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що за адресою: АДРЕСА_6 , зареєстровано об`єкт нерухомості загальною площею 1203 кв.м, а саме: магазин літ. А-2, цегла, склади літ. Б, В, Г, Д та паркани №№ 1, 2. 
Вказаний магазин об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 28.05.1999, зареєстрованого в реєстрі за № 709, ОСОБА_9 , ОСОБА_3 придбали по 1/4 часині кожний окремо та ОСОБА_4 придбав 1/2 частину об`єкта нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , а саме А-2 – магазин, цегла, нежилою площею 1203 кв.м, Б – склад, В – склад, Г – склад, Д- склад, № 1, 2 – паркани.
Згідно з договором дарування від 02.11.2015, зареєстрованого в реєстрі під № 3650, ОСОБА_9 безоплатно передав свою 1/4 частину від нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_6 , у власність ОСОБА_3 .
Між ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір оренди землі з кадастровим номером 2310100000:02:007:0063 площею 0,2262 га по АДРЕСА_6 для розташування крамниці та бару, зареєстрований за № 040726100166, укладений 26.03.2007.
Відповідно до п. 8 Договору оренди землі за № 040726100166 від 26.03.2007, договір укладений на десять років.
Згідно із п.33 Договору оренди землі за № 040726100166 від 26.03.2007, дія договору оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.
Пунктом 34 Договору оренди землі за № 040726100166 від 26.03.2007 передбачено, що фактичне продовження користування майном після закінчення строку дії даного договору не є підставою для поновлення договору.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (у редакції що діяла на час закінчення строку дії договору) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За приписами ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.
Абзацом 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
При цьому, положеннями вказаного Закону визначено порядок поновлення договору оренди землі.
Так, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.
Отже ст. 33 Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як найбільш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря.
Для застосування положень ч. 1 ст. 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди. Лише за наявності вище переліченого у орендодавця виникне обов`язок прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення з надсиланням відповідного листа-повідомлення. Відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення можна кваліфікувати як мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше.
При цьому, в обох випадках додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.
До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду постановах від 22.09.2020 у справі № 159/5756/18 та від 31.08.2021 у справі 903/1030/19.
Відповідачами-1, 2 не надано доказів направлення на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом додаткової угоди.
Відповідно до п.33 Договору оренди землі за № 040726100166 від 26.03.2007, дія договору оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.
Таким чином, з урахуванням положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та правових висновків ІНФОРМАЦІЯ_15 вбачається, що відповідач не дотримався визначеної процедури поновлення договору оренди землі, тим самим, втратив переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк, у т.ч. на підставі «принципу мовчазної згоди» (ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»). У свою черг, дії орендодавця з цього питання не мають самостійного правового значення для вирішення питання про можливість поновлення договору оренди землі.
Отже строк дії договору оренди землі за № 040726100166 від 26.03.2007 закінчився 26.03.2017.
Також, слід зазначити, що п. 34 Договору оренди землі за № 040726100166 від 26.03.2007 передбачено, що фактичне продовження користування майном після закінчення строку дії даного договору не є підставою для поновлення договору.
Також, у матеріалах справи міститься лист ІНФОРМАЦІЯ_16 від 22.05.2024 № 13/32/383, у якому зазначено, що звернень від юридичних осіб стосовно укладення договору оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:02:007:0063 по АДРЕСА_6 , в системі автоматизованого документообігу «CityDoc» сектору реєстрації та обробки кореспонденції ІНФОРМАЦІЯ_17 не значиться. Повідомлено, що вхідна та вихідна кореспонденція відповідно до актів «Про виділення для знищення документів, що не підлягають зберігання» та «Про вилучення для знищення документів, не внесених до ІНФОРМАЦІЯ_18 » знищена до 2017 року.
За результатами опрацювання інформації, розміщеної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 26.02.2024 встановлено, що право власності та/або користування земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:02:007:0063 за жодною особою не зареєстроване.
При цьому, як вбачається з листів ІНФОРМАЦІЯ_19 від 15.03.2024 за № 3467/5/08-01-24-10 та від 25.04.2025 № 4246/5/08-01-24-05-11, за відомостями з інформаційної бази ІНФОРМАЦІЯ_19 ОСОБА_10 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) не є платником плати за землю, не звітує та не сплачує земельний податок та орендну плату за землю фізичних осіб за земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 . В той же час ОСОБА_3 на підставі п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України самостійно обчислюється сума оренди плати та подаються податкові декларації з плати за землю (земельний податок/орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за формою, встановленою у порядку, передбаченому у ст. 46 ПК України, з розбивкою річної суми рівними частинами за місяцями.
Відповідно до Витягу від 26.02.2024 № НВ-2300029332024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок з кадастровим номером: 2310100000:02:007:0063 нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становить 7 141 722,12 грн.
Відповідно ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з приписами частин 3, 4, 5 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Європейський Суд з прав людини звертав увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009) Європейський Суд з прав людини висловив таку думку: «сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».
Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 3-рн/99 від 08.04.1999, під поняттям «орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
У постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 суд дійшов висновку, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому, прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 906/506/18, від 11.04.2019 у справі № 904/583/18, від 13.02.2019 у справі № 914/225/18, від 21.05.2019 у справі № 921/31/18.
Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 сформовано правовий висновок, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але, якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Як встановлено судом, власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером: 2310100000:02:007:0063 є ІНФОРМАЦІЯ_20 . 
ІНФОРМАЦІЯ_20 відповідно до вимог пунктів 3, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» та ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України є органом, який від імені територіальної громади здійснює права власника щодо спірної земельної ділянки.
Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 2, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ІНФОРМАЦІЯ_20 є органом, через який територіальною громадою міста Запоріжжя безпосередньо здійснюється місцеве самоврядування.
Вознесенівською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 запити від 26.04.2024 № 52-103- 4148 вих-24, 19.08.2024 за № 52-103-7898вих-24, від 08.10.2024 за № 52-103-9493вих-24, від 06.03.2025 за № 52-103-1851вих-25 про надання інформації про вжиті заходи претензійно-позовного характеру щодо стягнення відповідачів недоотриманого доходу за фактичне використання земельної ділянки площею 0,2262 га з кадастровим номером 2310100000:02:007:0063, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 .
Листом від 17.06.2025 за № 4542/01/01-07/28786017 ІНФОРМАЦІЯ_20 надала окружній прокуратурі розрахунки розміру недоотриманих доходів за фактичне користування відповідачами земельною ділянкою (кадастровий номер: 2310100000:02:007:0063). Також повідомлено окружну прокуратуру про те, що заходи претензійно-позовного характеру щодо стягнення з відповідачів недоотриманого доходу за фактичне використання вказаної земельної ділянки у вигляді орендної плати за землю не вживалися.
У матеріалах справи міститься повідомлення від 02.09.2025 вих. № 52-103-6853вих-25 прокуратури, адресоване позивачу, щодо пред`явлення відповідної позовної заяви в інтересах держави.
Отже, при зверненні з даним позовом до господарського суду прокурором дотримано норми статті 53 ГПК України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру», визначено уповноважений орган місцевого самоврядування та належним чином обґрунтовано необхідність захисту інтересів держави у спірних правовідносинах внаслідок бездіяльності позивача.
Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на землю.
Власником земельної ділянки загальною площею 0,2262 га з кадастровим номером: 2310100000:02:007:0063 є Територіальна громада в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Як встановлено судом, на вказаній земельній ділянці знаходяться об`єкт нерухомості, який належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Доказів укладення договору оренди земельної ділянки 2310100000:02:007:0063, після закінчення 26.03.2017 строку дії договору оренди землі за № 040726100166 від 26.03.2007, учасниками справи суду не надано.
Частиною 1 статті 377 ЦК України (у редакції станом на 26.03.2017) визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).
Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 120 Земельного кодексу України (у редакції станом на 26.03.2017), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.
Відтак, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. 
Власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах ІНФОРМАЦІЯ_21 від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 та Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 924/856/20.
Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Земельним кодексом України у статті 206 визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.
Право оренди земельної ділянки регулює ст. 93 ЗК України. Так, відповідно до ч. 1 цієї статті, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
За п. «в» ч. 1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Підпунктом 14.1.147 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, далі ПК України, визначено, що плата за землю – це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Орендною платою є обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди (пп. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (ст. 288 ПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 зазначила про те, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності» (також п. 60 постанови Верховного Суду від 08.08.2024 у справі № 917/1621/22).
Загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави регулює ст. 1212 ЦК України.
Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом норм цивільного та земельного законодавства виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України (постанова Верховного Суду від 23.04.2025 у справі № 629/4628/16-ц).
Отже, у спірних правовідносинах між сторонами у справі виникли кондикційні зобов`язання. 
Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності ІНФОРМАЦІЯ_22 від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень ст.ст. 1212– 1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.
Отже, встановлення саме таких обставин входить до предмета доказування у межах вирішення такого спору.
Судом встановлено, що після закінчення 26.03.2017 строку дії договору оренди землі за № 040726100166 від 26.03.2007 земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:02:007:0063 площею 0,2262 га по АДРЕСА_6 яка перебуває у комунальній власності, використовується відповідачами без належних правових підстав, а саме: укладеного між відповідачами та власником ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) договору оренди. 
Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30.06.2006 визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.
Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_20 , як власник спірної земельної ділянки, мала обґрунтовані сподівання на отримання орендної плати за використання спірної земельної ділянки, однак не змогла їх реалізувати внаслідок неоформлення між сторонами відносин щодо її використання у порядку, встановленому законом.
Статтею 1213 ЦК України встановлено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц дійшла висновку, що обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, про що також наголошено у постанові ІНФОРМАЦІЯ_21 від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (пункт 71).
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 зазначила, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Земельне законодавство не передбачає обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оцінку землі» та статті 289 ПК України, нормативна грошова оцінка земельної ділянки є обов`язковою при визначенні розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
За приписами п.п. 289.1, 289.2 ст. 289 ПК України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок
Згідно з висновками, наведеними у постановах Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 804/937/16, від 23.06.2022 у справі № 160/8668/19, нормами Податкового кодексу України (п. 289.2 ст. 289) прямо передбачено, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти розраховує Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин і їх чинність не залежить від того, чи іншого рішення ради. На відповідні коефіцієнти індексується нормативна грошова оцінка, яка є чинною у відповідний період.
30.06.2015 ІНФОРМАЦІЯ_5 було прийнято рішення № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», згідно з яким вирішено, зокрема, впровадити оподаткування земель міста на підставі нової нормативної грошової оцінки з 01.01.2016. Рішення за № 7 оприлюднене 14.07.2015 в газеті « ІНФОРМАЦІЯ_23 » та набрало чинності з 01 січня 2016 року.
30.06.2015 ІНФОРМАЦІЯ_20 прийняла рішення № 6 «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)». Відповідно до додатку 3 цього рішення, встановлено розмір орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки). 
28.11.2018 ІНФОРМАЦІЯ_20 прийняла рішення № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю», яким було внесено зміни до рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 №6. Зазначеним рішенням ІНФОРМАЦІЯ_5 було встановлено розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки). 
Відповідно до додатку до вказаного рішення річний розмір орендної плати для земельної ділянки з кадастровим номерам 2310100000:02:007:0063 складає 3% від нормативної грошової оцінки.
Рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.06.2015 № 7 та від 28.11.2018 № 26 у спірний період не змінювались, не скасовувались і є чинними.
Відповідно до Витягу від 26.02.2024 № НВ-2300029332024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок з кадастровим номером: 2310100000:02:007:0063, нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становить 7 141 722,12 грн.
За правовим висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі ІНФОРМАЦІЯ_15 від 14.02.2022 у справі № 646/4738/19, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, який підтверджує дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період (Постанова ІНФОРМАЦІЯ_21 від 09.11.2021 у справі №905/1680/20 (п. 7.19), постанова ІНФОРМАЦІЯ_22 у складі ІНФОРМАЦІЯ_15 від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, постанова Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 910/8770/19, постанова Верховного Суду від 14.09.2022 у справі № 904/4933/15, постанова Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 751/1543/19).
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 №1147 затверджена «Методика нормативної грошової оцінки земельних ділянок», далі Методика. Відповідно до п. 1 якої, ця Методика встановлює методологічні засади проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка застосовується у випадках, визначених Законом України «Про оцінку земель». Об`єктом нормативної грошової оцінки є земельні ділянки усіх категорій та форм власності в межах території територіальної громади (або її частини).
Відповідно до п. 20 Методики дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються за заявою, форму якої наведено в додатку 16, що подається в електронній або паперовій формі, як витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок за формою згідно з додатком 17. Витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок оформляється і видається автоматично в електронній формі з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру. У разі відсутності в Державному земельному кадастрі відомостей про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, що унеможливлює автоматичну видачу витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок із використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру, такий витяг оформляється протягом трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви із наявної технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок за підписом працівника відповідного територіального органу ІНФОРМАЦІЯ_9 , до посадових обов`язків якого належить надання зазначених витягів.
Чинне земельне законодавство, в тому числі «не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі; витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі «реального часу», тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула (постанова Верховного Суду від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19).
Надані до позовної заяви Витяг від 26.02.2024 № НВ-2300029332024 із технічної документації нормативної грошової оцінки земельних ділянок, відповідає додатку 17 Методики. 
Законодавство про оцінку земель та норми Податкового кодексу України визнають належними доказами на обґрунтування оцінки землі довідку, витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка є об`єктом плати за землю, технічну документацію на земельну ділянку, виготовлену компетентним органом. 
Велика ІНФОРМАЦІЯ_21 у пунктах 108-110 постанови від 05.06.2024 у справі № 914/2848/22 зазначила, що нормативне регулювання визначення розміру орендної плати за оренду земельних ділянок державної або комунальної власності відбувається за імперативно встановленою формулою множення нормативної грошової оцінки на коефіцієнт, який погоджується сторонами в договорі, але у законодавчо встановлених межах. Розмір нормативної грошової оцінки згідно з наведеними вище законодавчими нормами встановлюється відповідним органом місцевого самоврядування.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період (постанова Верховного суду від 16.11.2022 № 922/519/20).
Ураховуючи, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок міста Запоріжжя є сталою та не зазнала змін у період з 01.01.2016 по 30.09.2024, суд вважає, що використання позивачем витягу про НГО 2024 року та ділення розміру НГО на відповідні щорічні коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за попередній 2023 рік (і послідовного ділення отриманої нормативної грошової оцінки на такі коефіцієнти за 2022, 2021, 2020, 2019, 2018, 2017 роки) при здійсненні розрахунку заборгованості є правомірним та відповідає вищевказаним висновками ІНФОРМАЦІЯ_21 , зокрема від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20.
Відповідно до розрахунку прокуратури орендна плата за земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:02:007:0063, без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період із 03.04.2017 по 28.02.2025:
Плата за період із 03.04.2017 по 31.12.2017:
7 141 722,12 грн. (нормативна грошова оцінка землі за 2024 рік)/1,051 коефіцієнт індексації за 2023 рік/1,15 коефіцієнт індексації за 2022 рік/1,1 коефіцієнт індексації за 2021 рік = 5 371 674,72 грн. - (нормативна грошова оцінка землі за 2017 рік; за 2020 – 2017 роки коефіцієнт індексації був 1);
5 371 674,72 грн. * 3% = 161 150,24 грн. (річний розмір орендної плати);
161 150,24 грн./12 місяців = 13 429,19 грн. (місячний розмір орендної плати);
161 150,24 грн. /365 днів = 441,51 грн (розмір орендної плати за 1 день);
441,51 грн. * 273 днів (з 03.04.2017 по 31.12.2017) = 120 532,23 грн. (плата за 273 днів).
Плата за 2018 рік:
7 141 722,12 грн. (нормативна грошова оцінка землі за 2024 рік)/1,051 коефіцієнт індексації за 2023 рік/1,15 коефіцієнт індексації за 2022 рік/1,1 коефіцієнт індексації за 2021 рік = 5 371 674,72 грн. - (нормативна грошова оцінка землі за 2018 рік; за 2020 – 2018 роки коефіцієнт індексації був 1);
5 371 674,72 грн. * 3% = 161 150,24 грн. (річний розмір орендної плати).
Плата за 2019 рік:
7 141 722,12 грн. (нормативна грошова оцінка землі за 2024 рік)/1,051 коефіцієнт індексації за 2023 рік/1,15 коефіцієнт індексації за 2022 рік/1,1 коефіцієнт індексації за 2021 рік = 5 371 674,72 грн. - (нормативна грошова оцінка землі за 2019 рік; за 2020 – 2019 роки коефіцієнт індексації був 1);
5 371 674,72 грн. * 3% = 161 150,24 грн. (річний розмір орендної плати).
Плата за 2020 рік:
7 141 722,12 грн. (нормативна грошова оцінка землі за 2024 рік)/1,051 коефіцієнт індексації за 2023 рік/1,15 коефіцієнт індексації за 2022 рік/1,1 коефіцієнт індексації за 2021 рік = 5 371 674,72 грн. - (нормативна грошова оцінка землі за 2020 рік; за 2020 – 2019 роки коефіцієнт індексації був 1);
5 371 674,72 грн. * 3% = 161 150,24 грн. (річний розмір орендної плати).
161 150,24 грн./12 місяців = 13 429,19 грн. (місячний розмір орендної плати);
161 150,24 грн. /366 днів = 440,30 грн (розмір орендної плати за 1 день);
440,30 грн. * 31 день (31 день за березень 2020 рік) = 13 649,30 грн;
161 150,24 грн - 13 649,30 грн = 147 500,94 грн (річний розмір орендної плати).
Плата за 2021 рік:
7 141 722,12 грн. (нормативна грошова оцінка землі за 2024 рік)/1,051 коефіцієнт індексації за 2023 рік/1,15 коефіцієнт індексації за 2022 рік/1,1 коефіцієнт індексації за 2021 рік = 5 371 674,72 грн;
5 371 674,72 грн. * 3% = 161 150,24 грн. (річний розмір орендної плати).
Плата за 2022 рік:
7 141 722,12 грн. (нормативна грошова оцінка землі за 2024 рік)/1,051 коефіцієнт індексації за 2023 рік/1,15 коефіцієнт індексації за 2022 рік = 5 908 842,20 грн;
5 908 842,20 грн. * 3% = 177 265,27 грн. (річний розмір орендної плати).
Плата за 2023 рік:
7 141 722,12 грн. (нормативна грошова оцінка землі за 2024 рік)/1,051 коефіцієнт індексації за 2023 рік = 6 795 168,53 грн;
6 795 168,53 грн. * 3% = 203 855,06 грн. (річний розмір орендної плати).
Плата за 2024 рік:
7 141 722,12 грн. (нормативна грошова оцінка землі за 2024 рік);
7 141 722,12 грн. * 3% = 214 251,66 грн. (річний розмір орендної плати).
Плата за 2025 рік:
7 141 722,12 грн. (нормативна грошова оцінка землі за 2024 рік) * 1,12 коефіцієнт індексації за 2025 рік=7 998 728,77 грн;
7 998 728,77 грн. * 3% = 239 961,86 грн. (річний розмір орендної плати);
239 961,86 грн. /365 днів = 657,43 грн (розмір орендної плати за 1 день);
657,43 грн. * 59 день (з 01.01.2025 по 28.02.2025) = 38 788,37 грн (річний розмір орендної плати).
Всього: 1 385 644,25 грн, по 692 822,13 грн з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Відповідно до розрахунку прокуратури ОСОБА_3 за період з 03.04.2017 по 28.02.2025 було сплачено у 2017 році – 57 239,91 грн, у 2018 році – 76 530,00 грн, у 2019 році – 76 530,00 грн, у 2020 році – 76 530,00 грн, у 2021 році – 76 536,58 грн, у 2022 році – 14 031,41,00 грн, у 2023 році – 83 026,71 грн, у 2024 році – 87 261,00 грн, у 2025 році – 15 802,56 грн. 
Також, під час розгляду справи ОСОБА_3 платіжною інструкцією № 2.452012241.1 від 17.02.2025 сплачено 50 000,00 грн за період 01.01.2022-31.12.2022. У зв`язку з чим провадження у справі в частині стягнення ОСОБА_3 з 50 000,00 грн закрито на підставі статті 231 ГПК України, у зв`язку із відсутністю предмета спору.
У запереченнях на позовні вимоги прокуратури щодо розрахунку заборгованості ОСОБА_3 зазначає що у 2017 році (9 місяців) ним сплачено 60 431,34 грн, у 2018 році – 82 870,00 грн, у 2019 році – 80 150,00 грн, у 2020 році – 76 627,00 грн, у 2021 році - 82 840,00 грн, у 2022 році - 63 007,00 грн, у 2023 році – 149 798,00 грн, у 2024 році – 78 010,00 грн, у 2025 році (59 днів) – 20 020,00 грн. Вказує, що фактична сплата відповідача-1 до здійснення платежу в 50 000 грн складала 643 753,34 грн, а реальна різниця на момент подання позову: 692822,13 - 643753,34 = 49068,82 грн, у результаті після сплати 50 000 грн наявна переплата у розмірі 931,18 грн. 
У розрахунку відповідач-1 посилається на суми надані ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте, як вбачається із інтегрованої карки ІНФОРМАЦІЯ_3 по ОСОБА_3 до сум на які посилається відповідач-1 входять суми штрафних санкцій передбачених податковим законодавством.
Також, ОСОБА_3 посилається на те, що ним у 2022 році зменшено податкові зобов`язання з 84190,51 грн на 14031,41 грн, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, варто зазначити наступне.
Верховний Суд, переглядаючи справи у подібних правовідносинах дійшов висновку щодо обґрунтованості стягнення з фактичних землекористувачів коштів за користування земельними ділянками за період з 01.03.2022 по 31.12.2022.
Так, ІНФОРМАЦІЯ_24 у постанові від 01.07.2025 у справі № 908/1301/24 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_25 в інтересах ІНФОРМАЦІЯ_2 до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_26 » про стягнення недоотриманого доходу за період з 16.05.2018 по 31.10.2023 виклав наступну позицію.
Законом України від 11.04.2023 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» чітко передбачено, що не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
Отже, зазначені положення Закону підлягають застосуванню у разі наявності правових підстав для володіння чи користування земельними ділянками, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, що підтверджується правовим висновком ІНФОРМАЦІЯ_15 , викладеним у постанові від 25.02.2025 у справі № 908/929/24.
Натомість у даній справі предметом позову є стягнення доходу від безпідставно набутого майна з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які користувались та продовжують користуватись земельною ділянкою комунальної форми власності за відсутності укладеного договору оренди, тобто без правових підстав.
Враховуючи те, що між ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_5 договір оренди земельної ділянки не укладався, останній не може вважатися орендарем та бути суб`єктом сплати орендних платежів. Таким чином на ОСОБА_3 не розповсюджується дія Закону України від 11.04.2023 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно».
Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).
Відповідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За змістом ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні Європейского суду з прав людини від 19.03.1997 р. (п. 40) по справі «Горнсбі поти Греції» зазначено: «…Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу – у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним – і не передбачив при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. 
За вказаних обставин, з відповідача 1 – ФОП ОСОБА_3 підлягає стягненню 79 333,96 грн доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, а з ОСОБА_4 – 692 822,13 грн доходу, отриманого від безпідставно набутого майна.
Доказів сплати заявленої до стягнення суми відповідачами суду не надано. 
Враховуючи наведене, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів: ФОП ОСОБА_3 – 950,74 грн, ОСОБА_4 – 10 641,60грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
За подання позовної заяви про стягнення доходу від безпідставно набутого майна в сумі сплачено судовий збір в сумі 12 332,34 коп. (платіжна інструкції № 2271 від 02.09.2025 та № 3302 від 16.12.2025).
Водночас, відповідно до задоволених позовних вимог з ФОП ОСОБА_3 стягнуто 950,74 грн судового збору, а з ОСОБА_4 – 10 641,60грн.
Отже, відповідно до норм ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сума судового збору в сумі 740,19 грн (12 332,34 грн – 11 592,34 грн) підлягає поверненню.
Керуючись ст. ст. 42, 46, 50, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та ОСОБА_4  задовольнити. 

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_27 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 03.04.2017 по 28.02.2025 у розмірі 79 333 (сімдесят дев`ять тисяч триста тридцять три) грн 96 коп.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 03.04.2017 по 28.02.2025 у розмірі 692 822 (шістсот дев`яносто дві тисячі вісімсот двадцять дві) грн 13 коп.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_27 , РНОКПП: НОМЕР_3 (адреса: АДРЕСА_3 ) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі ІНФОРМАЦІЯ_28 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_7 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_7 , розрахунковий рахунок: НОМЕР_8 , відкритий в ІНФОРМАЦІЯ_29 , МФО НОМЕР_9 , отримувач: ІНФОРМАЦІЯ_30 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 , код класифікації видатків бюджету - 2800) кошти, витрачені у 2025 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) грн 74 коп.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 (адреса: АДРЕСА_4 ) на користь  ІНФОРМАЦІЯ_31 в особі ІНФОРМАЦІЯ_28 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_7 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_7 , розрахунковий рахунок: НОМЕР_8 , відкритий в ІНФОРМАЦІЯ_29 , МФО НОМЕР_9 , отримувач: ІНФОРМАЦІЯ_30 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 , код класифікації видатків бюджету - 2800) кошти, витрачені у 2025 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 10 641 (десять тисяч шістсот сорок одна) грн 60 коп.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повернути з Державного бюджету України на користь ІНФОРМАЦІЯ_31 в особі ІНФОРМАЦІЯ_28 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_7 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_7 ) судовий збір в сумі 740 (сімсот сорок) грн 19 коп., відповідно до платіжної інструкції № 3302 від 16.12.2025.

Повний текст рішення оформлено та підписано 26.01.2026.

Суддя ОСОБА_1 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.