ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/16735/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді – Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про взобов`язання зарахувати до спеціального (медичного) стажу періоди роботи з 01.08.1990 по 30.11.1990 на посаді лікаря інтерна по хірургії 3-гої міської клінічної лікарні м. Полтави та з 01.12.1990 по 31.07.1991 на посаді лікаря інтерна в стоматологічному інституті; зобов`язати здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій на день призначення пенсії за віком.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що пенсійний орган безпідставно відмовив у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки на момент досягнення пенсійного віку він працював на посаді медичного працівника, робота на якій давала право на пенсію за вислугу років, та мав спеціальний стаж більше 35 років.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження). 
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив, що грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не призначено, оскільки спеціальний стаж позивача становить 33 роки 09 місяців. До розрахунку страхового стажу позивача для призначення одноразової грошової допомоги не враховано періоди роботи на посаді лікаря - інтерна з 01.08.1990 року по 30.11.1990 року в Міській лікарні м. Полтави та з 01.12.1990 року по 31.07.1991 року в Полтавському медичному стоматологічному інституті. 
Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
21.04.2025 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком з урахуванням страхового стажу 36 років 09 місяців 04 дні; на обліку перебуває в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Розпорядженням № 163650007616 від 28.07.2025 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії за віком з урахуванням страхового стажу 42 роки 06 місяців 03 дні починаючи з 21.04.2025 року. 
Заява опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
11.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою щодо призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Листом від 24.06.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило позивача про відсутність підстав для призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки його страховий стаж складає 36 років 09 місяців 04 дні. До розрахунку страхового стажу позивача для призначення одноразової грошової допомоги не враховано періоди роботи на посаді лікаря - інтерна з 01.08.1990 року по 30.11.1990 року в Міській лікарні м. Полтави та з 01.12.1990 року по 31.07.1991 року в Полтавському медичному стоматологічному інституті. 
Позивач не погодився з такою відмовою та оскаржив її до суду. 
Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтею 46 Основного Закону визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. 
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. 
За змістом частини першої статті 26 Закону України від 9.07.03 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. 
Згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. 
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. 
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.
Відповідно п. 2 Порядку, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Згідно з п. 5 Порядку, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Відповідно до п. 6 вказаного Порядку, для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" станом на день її призначення.
Згідно з пунктом 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення.
Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Як слідує з трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював на посаді лікаря - інтерна з 01.08.1990 року по 30.11.1990 року в Міській лікарні м. Полтави та з 01.12.1990 року по 31.07.1991 року в Полтавському медичному стоматологічному інституті. 
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає права на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909.
Суд зазначає, що, відповідно до розділу 2 "Охорона здоров`я" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає права на пенсію за вислугу років, право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) таких закладів і установ: лікарняні заклади, лікувально- профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно- поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.
Вказаним переліком передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал незалежно від найменування посад.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 385 від 28 жовтня 2002 року затверджено Перелік лікарських посад у закладах охорони здоров`я. Відповідно до розділу 3 цього Переліку, посада "лікаря-інтерна" (пункт 35) належить до "лікарів-спеціалістів" за відповідною спеціальністю.
Крім цього, відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, випуск 78 Охорона здоров`я, затвердженого та впроваджено в дію наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29 березня 2002 року № 117, посада "лікаря-інтерна" (пункт 16) належить до посад "Фахівців".
Цим довідником також визначено, що до "фахівців" належать професії, які потребують від працівника кваліфікації за дипломом про вищу освіту, яка відповідає рівню молодшого спеціаліста, бакалавра або спеціаліста, що проходить післядипломну підготовку (стажування або інтернатуру). Характеризується Лікар-інтерн тим, що виконує навчальний план і програму інтернатури за відповідною спеціальністю, набуває, поглиблює і удосконалює професійні знання, вміння та навики, бере активну участь у виконанні всіх видів лікарської діяльності, передбачених вимогами освітньо-кваліфікаційної характеристики, проходить піврічний (річний) та підсумковий контроль професійної практичної підготовки згідно з планом і програмою, по закінченні терміну підготовки в інтернатурі проходить атестацію на визначення знань та практичних навиків з присвоєнням звання "лікар-спеціаліст", дотримується принципів медичної деонтології, веде лікарську документацію, та інше.
Вказані обставини дають суду підстави погодитись із доводами позивача відносно наявності права на зарахування періоду роботи на посаді лікаря - інтерна до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 456/2356/16-а.
Таким чином, суд дійшов висновку про визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії зі вислугу років, періоди роботи на посаді лікаря - інтерна з 01.08.1990 року по 30.11.1990 року в Міській лікарні м. Полтави та з 01.12.1990 року по 31.07.1991 року в Полтавському медичному стоматологічному інституті. 
Щодо позовних вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити грошову допомогу при призначенні пенсії за віком у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.
За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо призначення ОСОБА_1 грошової допомоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження органів пенсійного фонду та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.
Водночас, з метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянути питання про призначення та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36011; код ЄДРПОУ 13967927) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії зі вислугу років, періоди роботи на посаді лікаря - інтерна з 01.08.1990 року по 30.11.1990 року в Міській лікарні м. Полтави та з 01.12.1990 року по 31.07.1991 року в Полтавському медичному стоматологічному інституті. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянути питання про призначення та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня кладення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А.Б. Головко