ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" січня 2026 р. справа № 300/6036/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 37042,29 грн,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (далі – позивач) звернулося в суд з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 37042,29 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем допущено податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб, який зумовлений несплатою цих грошових зобов`язань відповідно до податкової декларації від 08.02.2025 в розмірі 37042,29 грн. Враховуючи, що відповідач самостійно вказаний податковий борг не сплатив, позивач, реалізовуючи свої законні повноваження, звернувся з цим позовом до суду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.13-14).
Ухвала про відкриття провадження у відповідності до частини 10 статті 171 КАС України направлена сторонам із дотриманням вимог статті 126 КАС України.
11.09.2025 відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження в даній адміністративній справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.17). Заяв чи клопотань відповідач суду не подав, правом на подання відзиву на позов, у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, не скористався. Також відповідачем не повідомлено суд про поважність причин ненадання такого відзиву. 
За наведених підстав, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази, суд встановив такі обставини.
ФОП ОСОБА_1 08.02.2025 подано до контролюючого органу податкову звітну декларацію платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за 2024 рік, у якій визначено суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в розмірі 44042,29 грн, враховуючи часткове погашення, сума податкового боргу до стягнення становить 37042,29 грн (а.с.6).
У зв`язку із несплатою грошових зобов`язань в строк, встановлений Податковим кодексом України, за відповідачем обліковується податковий борг в загальному розмірі 37042,29 грн.
Зазначене підтверджується довідкою про борг за платежем ФОП ОСОБА_1 від 15.07.2025 (а.с.3), витягом з інтегрованої картки платника єдиного податку щодо відповідача (а.с.8) та довідкою-розрахунком суми заборгованості станом на 15.07.2025 (а.с.4).
Також, відповідачу направлялася податкова вимога форми "Ф" за №0006291-1305-0919 від 20.05.2024 в розмірі 10207,89 грн (а.с.5), яка 24.05.2024 отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (зворот а.с.5).
Станом на момент розгляду даної справи відсутня інформація щодо сплати відповідачем зазначених грошових зобов`язань, в результаті чого, не погашеним залишається борг у загальному розмірі 37042,29 грн.
З метою стягнення податкового боргу, реалізуючи приписи Податкового кодексу України, позивач звернувся з цим позовом до суду. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд керується положеннями Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також застосовує норми Податкового кодексу України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України), зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. 
Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 14.1.39 статті 14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються Главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України.
Згідно з пунктом 291.2 статті 291 Кодексу, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, передбачених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Відповідно до пункту 291.3 статті 291, підпункту 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 ПК України юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Приписами підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України встановлено, що до суб`єктів господарювання третьої групи, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності відносяться, зокрема, фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Статтею 293 Податкового кодексу України встановлено ставки єдиного податку, згідно із пунктом 293.3 якої, ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.
Як передбачено пунктом 294.1 статті 294 ПК України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.
Пунктом 295.3 статті 295 ПК України встановлено, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.
Згідно із приписами пунктів 296.1, 296.2 статті 296 Кодексу, платники єдиного податку першої - третьої груп ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1-296.1.3 цього пункту.
Відповідно до пункту 296.3. статті 296 Податкового кодексу України, платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.
Згідно з вимогою підпункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Як зазначалось судом вище, відповідачу направлялася податкова вимога форми "Ф" за №0006291-1305-0919 від 20.05.2024 (а.с.5), яка 24.05.2024 отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (зворот а.с.5).
Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості відповідачем суду не надано. Відповідно до пункту 56.11. статті 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Таким чином, самостійно визначене податкове зобов`язання відповідача з єдиного податку, зазначене ним в податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за 2024 рік та не сплачене у повному обсязі, є узгодженим грошовим зобов`язанням.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно із пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу передбачене підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.
З огляду на встановлені судом обставини справи, ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку з фізичних осіб, а тому у відповідності до вимог підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України несе обов`язок по сплаті податків та зборів у строки та розмірах, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи те, що податковий борг в розмірі 37042,29 грн, виник в результаті порушення відповідачем вимог податкового законодавства, останнім не подано жодного доказу його сплати, суд дійшов висновку про підставність і обґрунтованість вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення в повному обсязі.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
УХВАЛИВ:
позов задовольнити повністю. 
Стягнути в дохід бюджету з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) податковий борг у розмірі 37042 (тридцять сім тисяч сорок дві) гривні 29 копійок. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, адреса: вул. Незалежності, буд. 20, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ ВП – 43968084;
відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 .

Суддя  /підпис/  Скільський І.І.