ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 грудня 2025 року
м. Київ
 
справа № 171/1641/19
провадження № 61-8962св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю.В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Апостолівська міська рада Дніпропетровської області,
третя особа: приватне акціонерне товариство «Кривий Ріг Цемент», ОСОБА_2 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року, ухвалене у складі судді Сарат Н. О., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2025 року у складі колегії суддів: Корчистої О. І., Бондар Я. М., Зубакової В. П., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до Апостолівської міської ради Дніпропетровської області (далі - Апостолівська міська рада), треті особи: приватне акціонерне товариство «Кривий Ріг Цемент» (далі - ПрАТ «Кривий Ріг Цемент»), ОСОБА_2 , про визнання незаконним 
з моменту прийняття рішення та його скасування.
Позовна заява мотивована тим, що  ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Михайлівської сільської ради Дніпропетровської області, кадастровий номер - 1220386600:03:001:0130, 1220386600:03:001:0131, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та державним актом на право власності на землю.
Позивачка вважає, що 12 березня 2019 року на 66 сесії VII скликання Апостолівська міська рада прийняла незаконне (протиправне) рішення № 1827 «Про погодження отримання гірничого відводу Жовтокам`янського родовища Криворізькому заводу приватного акціонерного товариства «ХайдельбергЦемент Україна» (далі - ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна») за межами селища Жовтого» (далі - рішення № 1827 від 12 березня 2019 року).
Як вбачається з проекту гірничого відводу, він надається на ділянку площею 284,55 га (згідно географічних координат) та частина гірничого відводу поширюється на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які перебувають у її приватній власності, що одержані в результаті виділення на місцевості земельних паїв. Після прийняття даного рішення міської ради до неї почали приїжджати представники ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» та вимагати, щоб вона підписала проект гірничого відводу вапняку та глини, 
в якому написано, що вона своїм підписом надає згоду з рішенням про надання їм гірничого відводу, з чим вона категорично не погодилася.
14 березня 2019 року  ОСОБА_1 написала заяву на ім`я голови Апостолівської міської ради, в якому зазначила про свою незгоду із прийнятим рішенням, оскільки вона не бажає передавати у промислове використання свій земельний пай (кадастровий номер - 1220386600:03::01:0130, 1220386600:03:001:0131) та прийняте рішення міської ради є таким, що порушує її право приватної власності на землю, прийнято без її попереднього погодження та без жодної можливої перспективи щодо подальшої грошової компенсації, а тому, просила його відмінити (скасувати).
12 квітня 2019 року Виконавчий комітет Апостолівської міської ради надав відповідь в якій зазначив, що нібито прийняте рішення № 1827 від 12 березня               2019 року не порушує її прав.
Однак, ОСОБА_1 не погоджується з рішенням № 1827 від 12 березня 
2019 року, вважає його незаконним, протиправним та таким, що підлягає скасуванню із наступних підстав.
При прийнятті рішення № 1827 від 12 березня 2019 Апостолівська міська рада діяла поза межами своїх повноважень.
Ознайомившись з клопотанням виконавчого директора Криворізького заводу ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» про погодження отримання гірничого відводу Жовтокамянського родовища ділянка № 3 вапняків та глини, а також, рекомендаціями постійної комісії міської ради з питань містобудівництва, будівництва, агропромислового комплексу, земельних відносин та охорони природи щодо погодження отримання гірничого відводу Жовтокам`янського родовища Криворізькому заводу ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» за межами селища Жовтого та графічними матеріалами меж гірничого відводу, 
з зазначенням земель, на яких Апостолівська міська рада 12 березня 2019 року погодила отримання гірничого відводу Жовтокам`янського родовища Криворізькому заводу ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» за межами селища Жовтого, вона вважає, що Апостолівська міська рада при прийнятті вказаного рішення не надала правової оцінки отриманим документам, та прийняла рішення поза межами своїх повноважень.
Зокрема, як вбачається з Витягу з протоколу № 40 від 21 лютого 2019 року засідання постійної комісії міської ради з питань містобудівництва, будівництва, агропромислового комплексу, земельних відносин та охорони природи підготовка 66 сесії VII скликання, членами даної комісії не розглядалось питання відносно того, які саме землі входять до такого гірничого відводу та які межі гірничого відводу. Дана комісія не перевірила, чи не порушує гірничий відвід прав інших землевласників в межах гірничого відводу Жовтокам`янського родовища за межами с. Жовтого.
Більш того, при проведенні засідання постійної комісії міської ради з питань містобудівництва, будівництва, агропромислового комплексу, земельних відносин та охорони природи, а також, при розгляді на 66 сесії VII скликання Апостолівської міської ради питання про погодження отримання гірничого відводу Жовтокам`янського родовища Криворізькому заводу ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна на членів комісії та депутатів міської ради чинився постійний фізичний та психологічний тиск, були надані графічні матеріали меж гірничого відводу, які були підроблені та не відповідали дійсності, у зв`язку із чим певними депутатами були подані відповідні заяви про злочин до правоохоронних органів. 
Окрім цього, вважала, що Апостолівська міська рада не мала права вирішувати питання про погодження отримання гірничого відводу Жовтокам`янського родовища Криворізькому заводу ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» за межами селища Жовтого, оскільки, як вбачається із витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та проекту гірничого відводу земельні ділянки, які вказані у межах проекту відносяться до території Апостолівського району Дніпропетровської області та Михайлівської сільської ради.
Отже, питання про надання відводу повинно було вирішуватися Апостолівською районною радою, а не Апостолівською міською радою.
Оскаржуване рішення порушує право власності ОСОБА_1 , основи добросусідства та прийнято відповідачем передчасно, без узгодження його 
з власниками земельних ділянок.
Вказувала, що погоджені у гірничому відводі для ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» надра (вапняк та глина) розташовані під її земельними ділянками, що належать їй на праві власності ще з грудня 2001 року, про що Апостолівській міській раді було достеменно відомо та відповідач про таке право власності неодноразово повідомлявся, однак жодних заходів щодо скасування свого протиправного рішення не прийняв.
Враховуючи, що видобуток вапняку та глини без порушення земельної ділянки 
є неможливим та межі гірничого відводу співпадають із її земельними ділянками, слід дійти висновку, що оскаржуване рішення прийнято Апостолівською міською радою передчасно, без узгодження його із відповідними власниками земельних ділянок.
Крім того, за відсутності нотаріально посвідченої угоди про передачу права власності на земельну ділянку, у погодженні ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» гірничого відводу слід було відмовити, оскільки у ньому значиться землі сільськогосподарського призначення (паї) окремих громадян.
На момент звернення до суду з позовом, внаслідок прийняття Апостолівською міською радою рішення № 1827 від 12 березня 2019 року, керівництво ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» повідомило її як власника, що на підставі цього рішення вони можуть та мають тепер право поставити на вирішення Апостолівської міської ради питання про вилучення (викупу) її земельних ділянок для суспільних потреб. Такі обставини додатково завдають шкоди, адже, постійні ризики такого вилучення призводять до того, що вона не може належним чином на власний розсуд розпоряджатися своєю земельною ділянкою, не може на довготривалий строк укласти договори оренди земельної ділянки, покращити родючість земельних ділянок, тощо.
Згідно графічних матеріалів меж гірничого відводу вбачається, що вказані межі розповсюджуються на земельні ділянки, що належать їй на праві приватної власності.
Проте, оскаржуване рішення не містить жодної вказівки, що його дія розповсюджується лише на землі, які вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані та віднесено до земель комунальної форми власності.
Внаслідок виділення ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» вказаної земельної ділянки для кар`єрних робіт, будуть створені перешкоди у використанні належних їй суміжних земельних ділянок по причині знищення (внаслідок розкопок) належного заїзду до її земельних ділянок, а відтак, зазначене унеможливить використання земельних ділянок за їх цільовим призначенням.
ОСОБА_1 вважала, що рішення № 1827 від 12 березня 2019 року 
є незаконним, протиправним та таким, що прийняте із недотриманням обов`язкової регуляторної процедури, яка передбачена положеннями статтями 8, 9, 10, 13 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». При прийнятті такого рішення, було порушені права не тільки її права, а права й інших власників, землекористувачів та просто мешканців громадян.
Міська рада, посилаючись у рішенні № 1827 від 12 березня 2019 року на положення статтю 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», не врахувала, що даною нормою не передбачено такого повноваження міської ради, як погодження отримання гірничого відводу земель, які перебувають 
у приватній власності громадян.
Таким чином, оскільки аналіз регуляторного впливу рішення № 1827 
від 12 березня 2019 року не проводився та проект рішення № 1827 
від 12 березня 2019 року не був оприлюднений, враховуючи статтю 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», просила його скасувати, оскільки воно прийняте з порушеннями регуляторної процедури. 
Посилаючись на викладене,  ОСОБА_1 просила суд:
- визнати незаконним з моменту прийняття рішення Апостолівської міської ради за № 1827 від 12 березня 2019 року «Про погодження отримання гірничого відводу Жовтокам`янського родовища Криворізькому заводу ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» за межами селища Жовтого» та скасувати його.
 
Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанції
Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2025 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Апостолівської міської ради, треті особи: ПрАТ «Кривий Ріг Цемент», ОСОБА_2 про визнання незаконним з моменту прийняття рішення Апостолівської міської ради № 1827 від 12 березня 2019 року та його скасування задоволено.
 
Визнано незаконним з моменту прийняття рішення Апостолівської міської ради 
№ 1827 від 12 березня 2019 року «Про погодження отримання гірничого відводу Жовтокам`янського родовища Криворізькому заводу ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» за межами селища Жовтого та скасовано його.
Стягнуто з Апостолівської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_1 , будучи власником земельних ділянок, може вимагати усунення порушення її права на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини.
 
Крім того, земельні ділянки належать ОСОБА_1 на праві власності, цільове призначення земельних ділянок не змінювалося.
 
Суди вказали, що надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних 
з користуванням надрами, проводиться після оформлення в установленому порядку прав користування надрами і відновлення земель згідно із затвердженим відповідним робочим проектом землеустрою на раніше відпрацьованих площах 
у встановлені строки. Наведене свідчить, що земельним законодавством чітко визначений порядок передачі в користування земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користування надрами, - лише після оформлення в установленому порядку прав користування надрами.
 
Суди попередніх інстанції посилалися на те, що не надано жодних доказів того, що ПрАТ «Кривий Ріг Цемент» та ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» намагалися отримати від власника земельних ділянок 1220386600:03:001:0130, 1220386600:03:001:0131 згоду взагалі.
 
Судами зроблено висновок, що для того, щоб землі відносились до земель надр, повинне бути відповідне цільове призначення землі. Так, статтею 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії та зміна цільового призначення земель здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Земельні ділянки, що відводяться для потреб надрокористування належать до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення або повинні бути переведені у зазначену категорію в порядку зміни цільового призначення. Однак у справі відсутні докази щодо зміни цільового призначення земельних ділянок.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
10 липня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2025 року (надійшла до суду 14 липня 2025 року), у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила суд скасувати оскаржувані судові рішення, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питань щодо приводу та допиту свідків, витребування доказів та їх належного виконання.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 липня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві ОСОБА_3 , судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Луспеник Д. Д.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2025 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали 
з Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Підставами касаційного оскарження зазначено пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України. 
У серпні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Відповідно до Розпорядження Заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 
від 27 листопада 2025 року № 874/0/226-25, у зв`язку з відставкою судді 
ОСОБА_4 , у справі № 171/1641/19 призначено повторний автоматизований розподіл.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Коломієць Г. В., судді, які входять до складу колегії: Луспеник Д. Д., Черняк Ю. В.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції неправомірно розглянув справу за її відсутності та не дав можливості виступити в судових дебатах. Також суд першої та апеляційної інстанції не допитали та не вислухали усіх свідків, про допит яких було заявлено позивачем, не витребували у відповідача копії документів, які просила витребувати позивачка.
Вказує на те, суди не врахували (не прийняли до уваги), та не відобразили 
в судових рішеннях надані докази, а саме заяву члена земельної комісії Апостолівської міської ради Вишняк Т. А. до поліції від 19 вересня 2019 року та медичні виписки з лікарні, відповідно до яких ОСОБА_5 перебувала на лікарняному, тому жодних проектів рішення, протоколу засідання, тощо, відносно погодження гірчичного відводу вона не погоджувала.
Також, Мельник Р. П. посилається на те, що суд апеляційної інстанції                           не відобразив у постанові позицію третьої особи ОСОБА_2 , та в судовому засіданні взагалі обмежив його у праві  надати власні пояснення щодо обставин справи та щодо подій, які з ним сталися внаслідок його участі у даному судовому процесі.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
У серпні 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив ПрАТ «Кривий Ріг Цемент», в якому просило суд касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2025 року залишити без задоволення.
Верховний Суд залишає без розгляду вказаний відзив, оскільки надано докази направлення відзиву лише Апостолівській міській раді та ПрАТ «Кривий Ріг Цемент» та не надано доказів направлення відзиву ОСОБА_1 та 
ОСОБА_2 .
Доводи особи, яка подала письмові пояснення
У серпні 2025 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла заява третьої особи ОСОБА_2 про підтримання касаційної скарги                      ОСОБА_1 , що за своїм змістом є заявою про приєднання до касаційної скарги. 
Верховний Суд залишає без розгляду вказану заяву про приєднання до касаційної скарги, оскільки вона подана з порушенням вимог частини третьої статті 397 ЦПК України.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
12 березня 2019 року на 66 сесії VII скликання Апостолівська міська рада прийняла рішення № 1827 «Про погодження отримання гірничого відводу Жовтокам`янського родовища Криворізькому заводу ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» за межами селища Жовтого» (далі - рішення № 1827 від 12 березня 2019 року).
Із проекту гірничого відводу вбачається, що він надається на ділянку площею 284,55 га (згідно географічних координат) та частина гірничого відводу поширюється на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які перебувають приватній власності ОСОБА_1 , що одержані в результаті виділення на місцевості земельних паїв ще у 2001 році.
Як вбачається з Витягу з протоколу № 40 від 21 лютого 2019 року засідання постійної комісії міської ради з питань містобудівництва, будівництва, агропромислового комплексу, земельних відносин та охорони природи підготовка 66 сесії VII скликання, члени комісії: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Присутні 6 чоловік. Вирішили: розглянувши клопотання виконавчого директора Криворізького заводу ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» «Про погодження отримання гірничого відводу Жовтокамянського родовища ділянка №3 вапняків та глини, яке знаходиться за межами населеного пункту біля селища Жовтого Апостолівського району Дніпропетровської області», беручи до уваги дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» і Закон України «Про місцеве самоврядування України», вирішили задовольнити звернення виконавчого директора Криворізького заводу ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» та винести дане питання розгляд сесії Апостолівської міської ради.
Член комісії ОСОБА_10 звернувся до начальника Апостолівського відділу поліції Нікопольського ВП ГУНП щодо незаконного рішення Апостолівської міської ради від 12 березня 2019 року.
14 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до голови Апостолівської міської ради, в якій зазначила про свою незгоду з прийнятим рішенням Апостолівської міської ради від 12 березня 2019 року, оскільки вона не бажає передавати у промислове використання свій земельний пай (кадастровий номер - 1220386600:03:001:0130, 1220386600:03:001:0131) та зазначила, що прийняте рішення міської ради є таким, що порушує її право приватної власності на землю, прийнято без її попереднього погодження та без жодної можливої перспективи щодо подальшої грошової компенсації, а тому, просила його відмінити (скасувати).
12 квітня 2019 року ВК Апостолівської міської ради надав відповідь на зврнення ОСОБА_1 , в якій зазначив, що 12 березня 2019 року на черговій 66 сесії VII скликання Апостолівської міської ради було розглянуто та прийнято рішення «Про погодження отримання гірничого відводу Жовтокам`янського родовища Криворізькому заводу ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» за межами селища Жовтого». Дане рішення було прийняте згідно з клопотанням виконавчого директора Криворізького заводу ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» 
Полулєха Є. Ю. про погодження отримання гірничого відводу Жовтокам`янського родовища ділянка № 3 вапняків та глини. Дія даного рішення розповсюджується на земельні ділянки, що відносяться до комунальної форми власності згідно чинного законодавства України та несе погоджувальний характер.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року 
і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У справі, яка переглядається Верховним Судом,  ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Кривий Ріг Цемент» про визнання незаконним з моменту прийняття рішення Апостолівської міської ради № 1827 від 12 березня 2019 року та його скасування.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.
З касаційної скарги ОСОБА_1 встановлено, що заявниця по суті погоджується із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, однак вважає, що судові рішення підлягають доповненню та зміні в їх мотивувальних частинах, оскільки на думку заявниці, суди допустили порушення норм процесуального права,                             не повно та не всебічно з`ясували обставини справи, не відобразили позицію третьої особи у справі, не допитали всіх заявлених позивачкою свідків,                              не витребували важливі докази у справі, провели судові дебати без участі позивачки, яка приймала участь у більшості судових засідань, заявляла клопотання про повторний привід свідків та не давала згоди на перехід до судових дебатів. Вважає, що суди не мали право приймати рішення по суті спору за наявності невиконаних ухвал суду про привід свідків та їх допит. 
Вважала, що цим порушено її право на доступ до правосуддя, принцип змагальності та рівності.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Відповідно до статті 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Михайлівської сільської ради Дніпропетровської області, кадастровий номер - 1220386600:03:001:0130, 1220386600:03:001:0131, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та державним актом на право власності на землю. Цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва (том 1 а. с. 10-16).
Предметом судового спору є оскарження рішення Апостолівської міської ради №1827 від 12 березня 2019 року «Про погодження отримання гірничого відводу Жовтокам`янського родовища Криворізькому заводу ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» за межами селища Жовтого» (том 1 а. с. 17).
12 березня 2019 року на 66 сесії VII скликання Апостолівська міська рада прийняла рішення № 1827 «Про погодження отримання гірничого відводу Жовтокам`янського родовища Криворізькому заводу ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» за межами селища Жовтого».
Як вбачається із проекту гірничого відводу, він надається на ділянку площею 284,55 га (згідно географічних координат) та частина гірничого відводу поширюється на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які перебувають приватній власності ОСОБА_1 , що одержані в результаті виділення на місцевості земельних паїв ще у 2001 році (том 1 а. с. 18-20).
14 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до голови Апостолівської міської ради, в якій зазначила про свою незгоду із прийнятим рішенням, оскільки вона не бажає передавати у промислове використання свій земельний пай (кадастровий номер 1220386600:03:001:0130, 1220386600:03:001:0131) та прийняте рішення міської ради є таким, що порушує її право приватної власності на землю, прийнято без її попереднього погодження та без жодної можливої перспективи щодо подальшої грошової компенсації, а тому просила його відмінити (скасувати) (том 1 а. с. 21).
Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що ОСОБА_1 , будучи власником земельних ділянок, може вимагати усунення порушення її права на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини.
Частиною першою статті 78 ЗК України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Частиною першою статті 20 ЗК України передбачено, що зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. 
Зміна цільового призначення земель сільськогосподарського призначення допускається лише за умови обґрунтування доцільності такої зміни в порядку, визначеному законом.
У разі вилучення (викупу) земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб забезпечується пріоритет максимального збереження продуктивних земель.
При цьому, згідно статті 23 ЗК України, землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання.
Визначення земель, придатних для потреб сільського господарства, провадиться на підставі даних державного земельного кадастру.
Аналіз вказаних норм чинного законодавства дає суду підстави вважати, що зміна цільового призначення земель сільськогосподарського призначення допускається при наявності наступних обставин: подальше використання земель сільськогосподарського призначення для сільськогосподарських потреб є нераціональним; зміна цільового призначення земель сільськогосподарського призначення є обґрунтованою; відсутні інші особи, які мають намір отримати земельну ділянку сільськогосподарського призначення у користування (власність) для сільськогосподарських потреб. (принцип пріоритетності відповідно до статті 23 ЗК України).
Земельні ділянки належать ОСОБА_1 на праві власності, цільове призначення земельних ділянок не змінювалося.
Частинами першою, третьою та четвертою статті 66 ЗК України передбачено, що до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.
Розміри земельних ділянок, що надаються для зазначених цілей, визначаються відповідно до затверджених в установленому порядку державних норм 
і проектної документації, а відведення земельних ділянок здійснюється 
з урахуванням черговості їх освоєння.
Надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, проводиться після оформлення в установленому порядку прав користування надрами і відновлення земель згідно із затвердженим відповідним робочим проектом землеустрою на раніше відпрацьованих площах у встановлені строки.
Наведене свідчить, що земельним законодавством чітко визначений порядок передачі в користування земельних ділянок для потреб, пов`язаних 
з користування надрами, - лише після оформлення в установленому порядку прав користування надрами.
Отже, користування надрами є відмінним від користування земельною ділянкою, в тому числі й тією, під поверхнею якої знаходяться корисні копалини. При цьому надання у користування земельних ділянок для потреб, пов`язаних 
з користуванням надрами, здійснюється за загальними правилами, установленими земельним законодавством України, а не законодавством 
у сфері регулювання гірничих відносин; право користувача надр на вирішення 
в установленому земельним законодавством порядку питання щодо відведення земельної ділянки для розробки родовищ корисних копалин виникає після одержання ним спеціального дозволу на користування надрами чи гірничого відводу.
Згідно статті 19 Кодексу України про надра (далі - КУпН) право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.
Відповідно пункту 23 Положення про порядок надання гірничих відводів, підприємство чи громадянин залежно від виду родовища корисних копалин подає відповідну заявку місцевого органу державного гірничого нагляду, яка включає в себе, зокрема, проект гірничого відводу у двох примірниках, складений відповідно до Додатка № 2. Вказаним Додатком № 2 вимоги до проекту гірничого відводу передбачено, що до проекту додається документ про згоду землевласника або землекористувача.
Така умова є обов`язковою при видачі проекту гірничого відводу.
Відповідно до пункту 26 Положення, у разі незгоди з рішенням про надання гірничого відводу воно може бути оскаржено в установленому порядку.
Згідно пункту 29 Положення Державний контроль за наявністю у підприємств 
і громадян, які використовують надра, актів про надання гірничого відводу, повнотою і правильністю оформлення гірничовідводної документації, а також за додержанням вимог законодавства про надра під час виконання робіт у межах гірничого відводу проводиться згідно з порядком здійснення державного гірничого нагляду.
Для того, щоб землі відносились до земель надр, повинне бути відповідне цільове призначення землі. 
Так, статтею 20 ЗК України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії та зміна цільового призначення земель здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Земельні ділянки, що відводяться для потреб надрокористування належать до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення або повинні бути переведені у зазначену категорію в порядку зміни цільового призначення.
Як вірно встановили суди попередніх інстанцій, у матеріалах справи відсутні докази щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, що належать позивачці.
Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
При цьому передумовою та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою в судовому порядку 
є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування 
з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).
Відповідно статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
Отже, ОСОБА_1 , будучи власником земельних ділянок, може вимагати усунення порушення її права на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини.
Суди правильно застосували норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустили порушень норм процесуального права, які 
б давали підстави для скасування оскаржених судових рішень, тому доводи касаційної скарги ОСОБА_1 з цього приводу є безпідставними.
Посилання у касаційній скарзі на неврахування судами висновків, викладених 
у постановах Верховного Суду, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки висновки щодо застосування норм права, які викладені у вказаних постановах, стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судових рішень, Верховний Суд не встановив.
Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів стосовно установлених обставин справи та до переоцінки доказів, їх належності та допустимості.
Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів      є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Обставини справи встановлені судом апеляційної інстанції на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону. Тобто суд дотримався принципу оцінки доказів, згідно з яким на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи суд аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів касаційної скарги по суті спору та їх відображення в постанові апеляційного суду (з урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження), питання вмотивованості висновків суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить                  з того, що у справі, яка розглядається, сторонам спору надано мотивованувідповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду апеляційної інстанції.
Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат                       не проводиться.
Керуючись статтями 137, 141, 400, 401, 402, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                            Г. В. Коломієць

 
                                                                                                     Д. Д. Луспеник 

 
     Ю. В. Черняк