Номер провадження: 33/813/380/26
Номер справи місцевого суду: 523/22711/25 
Головуючий у першій інстанції Шурупов В. В. 
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Циганок Олександра Васильовича
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Циганок Олександра Васильовича на постанову Пересипського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2025 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП
ВСТАНОВИВ:

Постановою Пересипського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2025 року накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
В порядку ст. 40-1 КУпАП, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 605,60 гривень, на користь держави в особі Державної судової адміністрації України, код ЄДРПОУ 26255795 (00020, м.Київ, вул.Липська 18/5).
Строк позбавлення ОСОБА_1 спеціального права на керування транспортними засобами обчислювати з дня ухвалення постанови, а саме з 12.12.2025 року.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, відповідно з наданими до суду матеріалами справи, 16.10.2025 року о 23:25 годині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Skoda Fabia», НОМЕР_1 , біля будинку №9 по вул.Одарія в м.Одесі, будучи у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано за результатами огляду на стан сп`яніння, із застосуванням приладу «Драгер» (результат 1,38% проміле) та зі згоди зазначеної особи у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.9.а «Правил дорожнього руху».

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, адвокат Циганок О.В. діючи в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вмотивовано тим, що фактично про наявність постанови та її зміст стало відомо лише 26.12.2025 року, після того як ОСОБА_1 самостійно зайшов до застосунку «Дія» та виявив відповідну інформацію, захиснику жодних процесуальних документів не надходило. Наголошується, що розгляд відбувся без участі особи яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, в день судового засідання та після судового засідання реалізація права на отримання копії постанови та на апеляційне оскарження була фактично унеможливлена повітряними тривогами, у зв`язку з чим робота суду переривалась, крім того телефонний зв`язок із судом був відсутній, оскільки номер телефону, вказаний на сайті постійно перебував поза зоною досяжності.
В апеляційній скарзі, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Циганок О.В. посилаючись на не законність оскаржуваної постанови, просить її скасувати, та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції розглянувши справу без участі ОСОБА_1 порушив його право на захист своїх інтересів та справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конституції. Крім того, на думку сторони захисту, встановлені у справі обставини свідчать про те, що суд першої інстанції поверхово і без наявності належних об`єктивних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також порушень, які були допущені працівниками поліції при пред`явленні останньому обвинувачень, а саме ознак алкогольного сп`яніння, призвело до хибних висновків про доведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Наголошується, що жоден із досліджених судом доказів не містить безпосередньої фіксації моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що вказує у своїй сукупності на недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Акцентується увага на тому, що факт перебування транспортного засобу у нерухомому стані на проїзній частині не є керування та не утворює об`єктивної сторони правопорушення. Незаконність первинної зупинки нівелює всі подальші процесуальні дії, включно з оглядом на стан сп`яніння.
Також, в скарзі акцентується увага на тому, що суд першої інстанції не перевірив належним чином сертифікацію та повірку приладу Драгер, не з`ясував чи пред`являлись ці документи особі, яка оглядалась, фактично переклав обов`язок доведення законності дій поліції на сторону захисту, що суперечить ст. 251 КУпАП. Сам факт наявності цифрового показника не звільняє суд від обов`язку перевірити дотримання процедури огляду.
Підсумовуючи викладене, захист зазначає, що суд першої інстанції відхилив усі доводи захисту без їх належного аналізу, фактично визнав доводи поліції апріорі достовірними, не надав мотивованої оцінки кожному суттєвому запереченню сторони захисту, що суперечить вимогам ст. 245 та 280 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, думку адвоката Циганка О.В. який діє в інтересах ОСОБА_1 , який просив поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, суд приходить до наступного висновку.
Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
За загальним правилом статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу.
Матеріалами справи встановлено, що оскаржувана постанова судом першої інстанції ухвалена 12.12.2025 року за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.
Перевіривши представлені матеріали та доводи захисту в обґрунтування поважності причин пропуску строку, прийнявши до уваги твердження про часті повітряні тривоги в котрі робота суду переривалась, враховуючи дату подачі апеляційної скарги, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за можливе поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП25 при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №485493 від 17.10.2025 року, який підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень; роздруківкою тестування з використанням алкотесту «Драгер», за яким у ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп`яніння, результат якого складає 1,38% проміле, який також підписаний останнім; актом огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, за яким у останнього виявлені ознаки: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, порушення координації; долучених до матеріалів справи відеозаписах із нагрудної камери поліцейського записаними на DVD-R диск.
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.
Твердження захисту про те, що в матеріалах справи немає достатніх доказів, безпосередньої фіксації моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом є безпідставні, так як спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №485493 від 17.10.2025 року який підписаний ОСОБА_1 без зауважень та нарікань, та який також узгоджується із відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано розмову працівника поліції із ОСОБА_1 з приводу того, що він керував транспортним засобом та порушив ПДР, на що останній не висловлює жодних заперечень з приводу факту керування ним транспортним засобом, а навпаки виявляв осуд до свої поведінки та порушення ПДР.
Твердження захисту, що суд першої інстанції відхилив усі доводи захисту без їх належного аналізу, не надав мотивованої оцінки кожному суттєвому запереченню сторони захисту, є такими, що не відповідають дійсності та спростовуються змістом оскаржуваної постанови.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не перевірив належним чином сертифікацію та повірку приладу Драгер та переклав обов`язок доказування на сторону захисту, є несприйнятим, суд діяв в межах принципів змагальності та рівності сторін, оцінивши наявні докази, які були додані до матеріалів справи. Суд не мав правових підстав та не був зобов`язаний за власною ініціативою пошук або перевірку документів на прилад, оскільки це було б порушенням його нейтральної ролі та вторгнення у сферу доказування. І як вбачається з наданого відеозапису ОСОБА_1 не скористався своїм правом та не пред`являв вимогу, щодо пред`явлення свідоцтва про повірку засобу.
Разом з тим, апеляційний суд вважає за потрібним зауважити наступне.
Статтею 17 Закону України “Про метрологію та метрологічну діяльність” врегульовано порядок Повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, а стаття 27 Закону врегульовує питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки.
Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам.
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить 1 рік.
Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «Градуюванням» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).
Відповідно до роздруківки чеку приладу вбачається, що прилад «Drager Alcotest 7510», серійний № ARMF-0314 було проведено 02.10.2025, отже станом на дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням 16.10.2025, інтервал калібрування вказаного приладу не закінчився.
За таких умов, огляд ОСОБА_1 проведений за допомогою технічного приладу, яким дозволено такий огляд, отже результат тесту приладу «Drager Alcotest 7510» є допустимим доказом у справі, тому суд обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини останньої.
Апеляційний суд вважає, що огляд на стан сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції, тому підстав вважати його недійсним немає.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення сторони захисту в апеляційній скарзі є безпідставними або необґрунтованими.
З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху та є потенційно небезпечним для суспільства, становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Пересипського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Циганок Олександра Васильовича – залишити без задоволення, а постанову Пересипського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов