Справа №592/9900/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Князєв В. Б.	
Номер провадження 33/816/56/26 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  172-6 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

15 січня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/9900/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.06.2024, якою 

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 

визнана винною у вчинені правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 КУпАП,
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення: 
прокурора – Ткаченко К. Л., 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_3 ,

установив:

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення, оскільки суддя суду першої інстанції не повно та не об`єктивно з`ясував обставини справи, не допитав її по суті правопорушення та свідка ОСОБА_5 , не дослідив та не надав належної оцінки наявним у справі доказам, умислу на внесення недостовірних відомостей до декларації вона не мала, особисто вона їх не заповнювала, оскільки не обізнана щодо порядку заповнення декларації, під час служби відповідні навчання з цих питань не проводилися, керівництво ухилилося від надання допомоги з цього приводу, декларацію заповнювала її подруга, якій остання надала свій електронний ключ разом з усіма необхідними документами, в тому числі і договір купівлі-продажу квартири, доходи у виді заробітної плати до декларації вносилися на підставі виписки з банківського рахунку у зв`язку зі збоями в системі по видачі довідок. Вказує і на свою необізнаність про те, що списані відсотки за користування позикою є прощеним боргом, який також підлягає включенню до декларації. 
Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.06.2024 ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, і на неї накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 605,60 грн судового збору.
Згідно постанови судді, інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_3 , будучи суб`єктом декларування, подала завідомо недостовірні відомості у щорічну декларацію, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 р. після звільнення та у декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перед звільненням за період з 01.01.2022 до 31.12.2022, які відрізняються від достовірних па загальну суму 607516,41 грн, чим не дотрималась вимог пп. 1, 7, 8-1, 10 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції».
Вислухавши доводи ОСОБА_3 , яка підтримала свою апеляційну скаргу, доводи прокурора Ткаченка К. Л., який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновки судді суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідають матеріалам справи, ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції доказах і є вмотивованими.
На підтвердження викладених у протоколах фактичних обставин правопорушень суддя суду першої інстанції у своїй постанові послався на належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом.
Так, розглянувши протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язані з корупцією № 13-2024 та № 14-2024 від 12.06.2024, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_3 подала завідомо недостовірні відомості у щорічну декларацію, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 р. після звільнення та у декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перед звільненням за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, які відрізняються від достовірних па загальну суму 607516,41 грн.
Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.
Зокрема, факт вчинення ОСОБА_3 правопорушень за обставин, викладених у постанові судді, об`єктивно підтверджується, крім зазначених вище протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією, іншими дослідженими доказами у справі, а саме:
- витягом з наказу № 94 о/с від 08.02.2019 Департаменту патрульної поліції НПУ, згідно якого лейтенанта поліції Магу К. В. призначено на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області з 08.02.2019;
- витягом з наказу ДПП НПУ № 1546 о/с від 15.12.2022, згідно якого старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області в Сумській області, звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 31.12.2022;
- обґрунтованим висновком Національного агентства з питань запобігання корупції щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, від 21.05.2024;
- довідкою Національного агентства з питань запобігання корупції № 107/24 від 17.05.2024 про результати проведення перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перед звільненням за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, поданої ОСОБА_3 , інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області в Сумській області;
- довідкою Національного агентства з питань запобігання корупції № 108/24 від 17.05.2024 про результати проведення перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічної за 2022 р. (після звільнення), поданої ОСОБА_3 , інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області в Сумській області;
- роздруківкою декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні за період 01.01.2022 – 31.12.2022, поданої ОСОБА_3 ;
- роздруківкою декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після звільнення за 2022 р., поданої ОСОБА_3 ;
- даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, інформацією АТ «Банк Січ», договором купівлі-продажу квартири від 19.02.2022, інформацією ТОВ «СС Лоун» та ТОВ «Інтеркомп» щодо прощеного боргу та іншими документами, якими підтверджується внесення ОСОБА_3 до декларацій недостовірних відомостей щодо отриманого нею доходу.
Оцінюючи наведені вище докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також їх достатності та взаємозв`язку для ухвалення відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Визначення терміну правопорушення, пов`язаного з корупцією, про які йдеться мова у главі 13-А («Адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією») КУпАП міститься у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» і є діянням, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону. Суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, зокрема є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування (пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3). Суб`єкти декларування це особи, зазначені у п. 1, пп. «а» і «в» п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, настає за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (на момент вчинення правопорушень). При цьому диспозиція цієї норми є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» (у ред. на момент вчинення правопорушень) у декларації зазначаються відомості про: отримані доходи суб`єкта декларування або членів його сім`ї, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи.
Таким чином, бланкетна диспозиція ч. 4 ст. 172-6 КУпАП відсилає до іншого нормативно-правового акту, яким є Закон України «Про запобігання корупції» і кореспондується з п. 7 ч. 1 ст. 46 цього Закону, яка у свою чергу передбачає конкретні зобов`язання, що підлягають обов`язковому виконанню певною категорією осіб.
Вказані вище норми законодавства України про адміністративні правопорушення узгоджуються і з принципом правової визначеності, закріпленому у чисельних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 по справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia) та п. 109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії та інші проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova), у п. 53 по справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine) та у п. 19 по справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку», а також у рішеннях КСУ від 29.06.2010 та від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно яких «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 пп. 3.1 п. 3). «Із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 пп. 5.4 п. 5).
Таким чином, ОСОБА_3 , будучи суб`єктом декларування, у декларації перед звільненням та в щорічній декларації після звільнення завідомо подала недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 607 516,41 грн, що відповідає розміру від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установленому на час вчинення правопорушення, та утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП. При цьому апеляційний суд вважає, що поліцейським при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколів про адміністративні правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останньої як учасника дорожнього руху, а вказані протоколи містять всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) – подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, конкретну норму Закону України «Про запобігання корупції» – п. 7 ч. 1 ст. 46 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за порушення вимог фінансового контролю – ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про відсутність у неї умислу на уникнення фінансового контролю не можуть бути прийняті до уваги, оскільки подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, є адміністративним правопорушенням із формальним складом.
За своєю правовою природою правопорушення з формальним складом вважається закінченим з моменту вчинення передбаченого законом протиправного діяння, незалежно від наявності чи відсутності суспільно небезпечних наслідків та незалежно від встановлення спрямованості умислу особи на досягнення певного результату.
У зв`язку з цим, доведення мотивів поведінки особи або її внутрішнього ставлення до наслідків подання недостовірних відомостей не входить до предмета доказування у справах цієї категорії, оскільки обов`язковим елементом складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, є об`єктивна сторона, яка полягає у самому факті подання декларації із завідомо недостовірними відомостями. При цьому особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несе підвищений обов`язок дотримання вимог фінансового контролю та зобов`язана вживати всіх необхідних заходів для забезпечення повноти, точності та достовірності відомостей, що зазначаються у декларації. Невиконання цього обов`язку, незалежно від причин чи пояснень, свідчить про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суддею першої інстанції не в повному обсязі були досліджені докази у справі, то вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Як убачається з матеріалів справи, всі надані сторонами докази були досліджені суддею суду першої інстанції з дотриманням вимог процесуального закону, їх зміст відображений у мотивувальній частині постанови та врахований при ухваленні рішення з наданням кожному з них належної правової оцінки. При цьому апеляційна скарга не містить конкретних посилань на те, які саме докази не були досліджені або які обставини залишилися поза увагою, що свідчить про декларативний характер відповідних тверджень та зводиться до незгоди з висновками судді суду першої інстанції.
Під час перегляду справи апеляційний суд перевірив наведені у скарзі доводи та не встановив обставин, які б свідчили про їх неповне, поверхове чи вибіркове дослідження, а також про викривлення або неправильне тлумачення їх змісту суддею суду першої інстанції.
Ненадання показань у судовому засіданні свідком ОСОБА_5 не є проявом неповноти судового розгляду, оскільки відсутні об`єктивні підстави вважати, що вказана особа могла б повідомити такі обставини події, які мали б істотне значення для правильного вирішення справи або хоча б якимось чином могли вплинути на висновки судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 . 
За таких обставин підстав вважати, що суддя першої інстанції допустив істотні порушення вимог процесуального закону, які могли вплинути на правильність ухваленого рішення, апеляційний суд не вбачає.
Не можуть бути прийняті до уваги і доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про її необізнаність із порядком заповнення та подання декларації у зв`язку з відсутністю відповідних навчань під час проходження служби та ненаданням керівництвом необхідної допомоги.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 05.11.2019 ОСОБА_3 була належним чином ознайомлена з пам`яткою щодо обмежень, пов`язаних зі службою в поліції, та вимогами антикорупційного законодавства, зокрема з положеннями Законів України «Про Національну поліцію» та ЗУ «Про запобігання корупції», а також із нормами КК та КУпАП, у тому числі щодо встановленої відповідальності за порушення антикорупційного законодавства, що підтверджується відповідними матеріалами справи.
Крім того, 31.12.2022 ОСОБА_3 власноручно склала розписку про доведення до неї вимог п. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» щодо обов`язку подання декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, що свідчить про усвідомлення нею відповідного обов`язку. Також 31.03.2023 ОСОБА_3 була ознайомлена з рекомендаціями для поліцейських – суб`єктів декларування щодо дотримання обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції», у тому числі при звільненні зі служби.
Інші обставини, на які посилається ОСОБА_3 як на такі, що свідчать про відсутність у її діях складу правопорушення, не є підставами, які звільняють особу, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, від обов`язку особисто забезпечити повноту, точність та достовірність відомостей, внесених до декларації, а також не знімають з неї персональної відповідальності за її зміст.
Саме суб`єкт декларування несе виключну відповідальність за подання декларації та достовірність зазначених у ній відомостей незалежно від того, хто фактично здійснював технічне заповнення електронної форми, оскільки особа, на яку покладено обов`язок подання декларації, зобов`язана вживати всіх необхідних заходів для належного виконання цього обов`язку, у тому числі шляхом самостійного ознайомлення з вимогами законодавства або звернення за роз`ясненнями до уповноважених органів.
Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколах обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протоколи про адміністративні правопорушення – ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, –

постановив:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.06.2024 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а її апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов