Справа № 154/4702/25  Провадження №33/802/97/26 	Головуючий у 1 інстанції:Лутай А. М. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Кірносова Олексія Олександровича на постанову судді Володимирського міського суду Волинської області від 23 грудня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ясть) грн. 60 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 визнана винною у тому, що вона 13 листопада 2025 року о 18:00 год. на вул.Тополева в с.Овадне Володимирського району Волинської області, керувала автомобілем марки «Ауді А6», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці) та відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, чим порушила п.2.5 ПДР, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Кірносов О.О. вважає судове рішення незаконним і необґрунтованим.
Зазначає про те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції без жодної на це причини, тобто за відсутності підстав для зупинки, які передбачені ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки до матеріалів справи не додано жодного доказу з цього приводу. Тому транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено незаконно, що відповідно ставить під законність усю процедуру виявлення нетверезого водія.
Окрім того захисник зазначає, що суть правопорушення, яке зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП. Так, у протоколі не зазначено про дії ОСОБА_1 щодо її відмови від проходження медичного огляду. Тому вважає, що цей протокол складено з порушенням законодавства України. 
Також захисник вказує про те, що ОСОБА_1 не мала будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, а відтак у працівника поліції не було жодних правових підстав для проведення її огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Апелянт переконаний, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів винуватості його довірителя ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Проте, суддя місцевого суду на вищевказане належної уваги не звернув та відповідно не спростував усіх доводів сторони захисту. 
Посилаючись на вищевикладене, особа, яка подала апеляційну скаргу просить скасувати оскаржувану постанову судді щодо ОСОБА_1 а провадження у справі щодо неї, - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник – адвокат Кірносова О.О., будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до апеляційного суду не з`явились. 
При цьому, від захисника до апеляційного суду надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом та перебуває у добовому наряді. Однак, таке клопотання до задоволення не підлягає, оскільки додана до нього довідка підтверджує лише проходження ОСОБА_1 служби за контрактом з 23.01.2007, але не її перебування в день розгляду справи – 30.01.2026, у добовому наряді, що унеможливлює явку ОСОБА_1 до суду. 
Окрім того, слід зазначити, що аналогічне клопотання стороною захисту було подане у попереднє судове засідання 21.01.2026, за яким вже справа відкладалась. 
Також слід вказати і про те, що жодних доказів поважності неявки до суду захисника ОСОБА_1 – адвоката Кірносова О.О., стороною захисту не подано.
З урахуванням вищевказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що розгляд справи можливо провести у відсутності вищевказаних осіб.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
За положеннями ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Дана вимога Закону та роз`яснення ПВСУ в повному обсязі суддею першої інстанції при розгляді справи були дотримані.
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №512116 від 13.11.2025 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами.  Так, її вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №512116 від 13.11.2025, за змістом якого ОСОБА_1 керуючи автомобілем та маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці) відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Як встановлено із цього протоколу наряду із відеозаписом, ОСОБА_1 підписала цей протокол та отримала його копію;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.11.2025, з яких вбачається, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння відмовилася від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі і це, як вбачається з матеріалів справи, фіксувалось на боді-камеру, відеозапис чого міститься в матеріалах справи;
- розпискою ОСОБА_1 від 13.11.2025, за змістом якої вона зобов`язалась не керувати транспортним засобом до повного витверезіння та/або передачі транспортного засобу іншому водію.
Окрім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться відеозаписами з боді-камери працівника поліції, на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано, що під час спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 в останньої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожними), про що їй повідомлено та неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто або на місці події чи в медичному закладі, однак вона відмовилась. Після цього, ОСОБА_1 було роз`ясненого її права та обов`язки, які передбачені законодавством, а також повідомлено про складення щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. Склавши такий протокол на інші адміністративні матеріали, протокол було оголошеному ОСОБА_1 , який вона підписала та отримала його копію. Також їй було повідомлено про подальшу заборону керування транспортним засобом до повного витверезіння. 
Вищевказані докази є цілком належними і допустимими, якими підтверджено ті події, які фактично викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших складених матеріалах.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто у відмові особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на неї адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, відповідає повністю вимогам ст.23, 33 КУпАП. 
При цьому, апеляційні доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не мала ознак алкогольного сп`яніння, а тому у працівників поліції не було правих підстав для проведення огляду, на увагу суду не заслуговують, оскільки, як вбачається з відеозапису, під час спілкування працівника поліції з ОСОБА_1 , в останньої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з ротової порожнини, на що їй було вказано. Поліцейський є особою, яка фактично уповноважена щодо самостійного прийняття рішення про наявність чи відсутність таких ознак, а особа водій, - у відповідності до ПДР на вимогу поліцейського пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Окрім того, слід зазначити, що ОСОБА_1 вважаючи, що вона не мала ознак алкогольного сп`яніння, могла пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або ж в медичному закладі задля спростування, на її думку, необґрунтованих підозр поліцейського, однак відмовилась від цього. 
Також апеляційний суд вважає, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 повністю відповідає положенням ст.256 КУпАП, в якому, у тому числі, належним чином викладено місце, час вчиненні і суть правопорушення, вчинення якого інкримінується їй, а саме ч.1 ст.130 КУпАП. Тому апеляційні доводи в цій частині є повністю неспроможними. 
Окрім того, слід зазначити, що причини законності чи незаконності підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , в даному випадку, з урахуванням кваліфікації її дій за ч.1 ст.130 КУпАП, не мають жодного відношення до доказування в даній справі. У зв`язку з цим, апеляційні доводи в цій частині, як на підставу незаконності судового рішення, на увагу суду не заслуговують. 
Таким чином, вищенаведені та усі інші апеляційні доводи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 будь-яким чином адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.
Апеляційний вважає, що суддя місцевого суду повно, всебічно та об`єктивно розглянув справу щодо ОСОБА_1 та прийняв цілком законне і обґрунтоване судове рішення, яке не викликає жодних сумнівів в апеляційного суду.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Кірносова Олексія Олександровича залишити без задоволення, а постанову судді Володимирського міського суду Волинської області від 23 грудня 2025 року в даній справі, - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду        В.А. Подолюк