ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2026 року   м. Чернівці 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Садгірського районного суду м. Чернівців від 12.12.2025 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст.130 ч.1 КУпАП, -

В С Т А Н ОВ И В : 

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівців від 12 грудня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
Згідно постанови суду, 01.11.2025 року о 07.22 год. в м. Чернівці по вул. Демократична, 22, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Renault Duster» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервонінні очей, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. 
На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з вказаною постановою, вважає її незаконною та необґрунтованою, яка підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, в матеріалах справи не вказано підстави зупинки, відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». А тому, на думку апелянта, зупинка транспортного засобу була незаконною і всі подальші дії поліцейських не можуть вважатися правомірними. Також матеріали справи не містять належних та допустимих доказів керування ним транспортним засобом, не зафіксована зупинка автомобіля, а також хто в цей період перебував за кермом. 
Вказував, що відеокамери поліцейських неодноразово вимикалась та вмикалась, відеозапис містить численні паузи, розриви та моменти, де нічого не зафіксовано, значна частина подій залишилась не зафіксованою поліцейськими, а ЄУНСС 726/4007/25 НП 33/822/14/26 головуючий у1 інстанції Байцар Л.В.
тому вони є неналежними доказами. 
Крім того, поліцейськими не було роз`яснено його процесуальні права, а також наслідки відмови від будь-яких процесуальних дій, що на його думку, є порушенням ст. 268 КУпАП та 59 Конституції України та є безумовною підставою для скасування постанови. 
Звертає увагу, що існують розбіжності у вказаних ознаках алкогольного сп`яніння, які відображені в протоколі про адмінправопорушення та які зафіксовані на відеофайлах. 
Зазначав, що поліцейський запропонував йому подихати на нього та самостійно зробив висновок про наявність алкогольного сп`яніння, однак вказані дії заборонені законом, оскільки поліцейський не має повноважень робити будь-які експертні висновки. 
Вважає, що провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. 
Після відкладення судового розгляду за клопотанням ОСОБА_1 , останній 15.01.2026 року в судове засідання не з`явився, клопотань про чергове відкладення розгляду справи не подавав. 
Перевіривши матеріали провадження, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до Наказу МВС України та МОЗ України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пункту 7 розділу І вказаної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервонінні очей, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду за допомогою газоаналізатора Драгер №AREM ОСОБА_1 відмовився (а.с.4).
При цьому суд зауважує, що виявляти такі ознаки у водіїв уповноважені працівники поліції, як уповноважені законом особи, спілкуючись безпосередньо з водієм, можуть виявити перелічені вище зовнішні ознаки сп`яніння, що є підставою для направлення водія для проходження медичного огляду. 
З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти такий огляд в ЧОНД (а.с.3).
З відеозаписів, що містяться в матеріалах справи та були досліджені судом апеляційної інстанції, вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, оскільки водій перед початком руху не подав сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку.
Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , який перебував за кермом цього автомобіля, працівниками поліції були виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Також водієві було запропоновано проїхати в заклад охорони здоров`я, а саме в Чернівецький ОНД, однак ОСОБА_1 також відмовився.
Суд звертає увагу, що працівник поліції роз`яснив наслідки такої відмови та уточнив, чи правильно водій розуміє, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
З вказаних відеозаписів чітко вбачається, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 , інших осіб в транспортному засобі не було. 
А тому доводи апелянта проте, що невідомо хто перебував за кермом автомобіля під час його руху та зупинки є голослівними. 
Твердження апелянта про те, що відеозаписи є частково переривистими є слушними, однак на них зафіксована вся необхідна інформація, яка доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, порушення ним вимог п. 9.2 а ПДР України, спілкування з працівниками поліції та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки сумнівів у їх достовірності немає, порушень під час їх підготовки та збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не встановлено, що свідчить про правильність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.
Що стосується тверджень апелянта про незаконну його зупинку та порушення працівниками поліції ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», то вони спростовуються відеозаписом та постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6059128 від 01.11.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 , під час керування автомобілем порушив п. 9.2а ПДР України та його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП (а.с.10).
Зазначена постанова не була оскаржена ОСОБА_1 та набрала законної сили. 
Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що йому не було роз`яснено його права, оскільки вказані вимоги закону були виконані поліцейським, що зафіксовано на відеофайлах. 
Аргументи апелянта про те, що поліцейський запропонувавши йому подихати на нього, самостійно зробив висновок про наявність у апелянта алкогольного сп`яніння є голослівними, оскільки такими діями поліцейський тільки підтвердив наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , який сам повідомив, що напередодні з сусідом вживав багато пива. 
З урахуванням досліджених по справі доказів, вважаю, що прийняте судом рішення є законним та вмотивованим, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження немає.
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,- 

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а постанову Садгірського районного суду м. Чернівців від 12 грудня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП, залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя     В.Ф.Кифлюк
Копія. Згідно з оригіналом: суддя