КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/16486/2025

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 362/1713/25

13 листопада 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Борисової О.В. 
- Рейнарт І.М.
при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Лебідь-Гавенко Г.М., у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, виділ в натурі та визнання права власності на частину житлового будинку,- 

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просили суд: припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 1/12 частину та ОСОБА_2 на 1/12 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою:     АДРЕСА_1 , загальною площею 268,2  кв. м., житловою площею 139,8 кв.м.; виділити в натурі в окреме будинковолодіння в складі: веранда 3,9 кв.м., кухня 12,5 кв.м., санвузол 4,9 кв.м., коридор 7,0 кв.м., передпокій 16,0 кв.м., кухня 7,0 ккв.м., ванна 3,6 кв.м., вбиральня 1,2 кв.м., житлова 10,5 кв.м., вітальня 19,0 кв.м., житлова 12,1 кв. м., веранда 9,4 кв.м., сходи 5,0 кв. м., коридор 10,7 кв.м., житлова 19,0 кв.м., гардеробна 1,9 кв.м., житлова 23,3 кв.м., кухня 27,9 кв. м., санвузол 6,4 кв.м., кладова 1,1 кв.м., загальною площею 208,8 кв.м., житловою площею 90,3 кв.м., а також наступні господарські будівлі та споруди: погріб «е», сарай «ж», вбиральня «З», господарська будівля «Д», хвіртка, ворота № 1, огорожа № 2, криниця № 3; визнати право приватної власності за ОСОБА_1 на частину та ОСОБА_2 на частину окремого будинковолодіння, загальною площею  208,8 кв.м., житловою площею 90,3 кв.м., в складі: веранда 3,9 кв.м., кухня 12,5 кв.м., санвузол 4,9 кв.м., коридор 7,0 кв.м., передпокій 16,0 кв.м., кухня 7,0 кв.м., ванна  3,6 кв.м., вбиральня 1,2 кв.м., житлова 10,5 кв.м., вітальня 25,4 кв.м., житлова 12,1 кв.м., веранда 9,4 кв.м., сходи 5,0 кв.м., коридор 10,7 кв.м., житлова 19,0 кв.м., гардеробна 1,9 кв.м., житлова 23,3 кв.м., кухня 27,9 кв.м., санвузол 6,4 кв.м., кладова 1,1 кв.м., а також наступні господарські будівлі та споруди: погріб «е», сарай «ж», вбиральня «З», господарська будівля «Д», хвіртка, ворота № 1, огорожа № 2, криниця № 3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, виділ в натурі та визнання права власності на частинну житлового будинку з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 186 ЦПК України.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просять скасувати ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської ооласіі від 28 квітня 2025 року та направити справу  № 362/1713/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до   ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, виділ в натурі та визнання права власності на частину житлового будинку для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначають, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що позови є тотожнимиколи одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю співпадають за суб`єктним складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обгрунтовують звернення до суду.
Натомість, у даній справі, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, посилаючись на те, що у провадженні цього суду є справа  № 362/8042/23зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав,не звернув увагу на те, що у справах відсутня тотожність сторін та предмет позову.
Не тотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав, зокрема, залишати позов без розгляду.
Зазначений висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року в справі № 372/2230/17-ц (провадження № 61-31594св18). у постанові Верховного Суду від 08 травня 2024 року в справі № 686/27806/23 (провадження № 61-1204св24).
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2  адвокат Больботенко Анна Ростиславівна підтримала доводи апеляційної скарги та просила скаргу задовольнити.
Відповідач   ОСОБА_3 а в судове засіданні не з?явилась. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялась у встановленому законом порядку.
Відповідно до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача ОСОБА_3 . 
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Із направлених до суду апеляційної інстанції матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, виділ в натурі та визнання права власності на частину житлового будинку.
Матеріально-правова вимога позивачів до відповідача щодо якої вони просить ухвалити рішення зводиться до припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 на 1/12 частину та ОСОБА_2 на 1/12 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 268,2 кв. м., житловою площею 139,8 кв.м.; виділення в натурі в окреме будинковолодіння в складі: веранда 3,9 кв.м., кухня 12,5 кв.м., санвузол 4,9 кв.м., коридор 7,0 кв.м., передпокій 16,0 кв.м., кухня 7,0 ккв.м., ванна 3,6 кв.м., вбиральня  1,2 кв.м., житлова 10,5 кв.м., вітальня 19,0 кв.м., житлова 12,1 кв. м., веранда 9,4 кв.м., сходи 5,0 кв. м., коридор 10,7 кв.м., житлова 19,0 кв.м., гардеробна 1,9 кв.м., житлова 23,3 кв.м., кухня 27,9 кв. м., санвузол 6,4 кв.м., кладова 1,1 кв.м., загальною площею 208,8 кв.м., житловою площею 90,3 кв.м., а також наступні господарські будівлі та споруди: погріб «е», сарай «ж», вбиральня «З», господарська будівля «Д», хвіртка, ворота № 1, огорожа № 2, криниця № 3; визнання права приватної власності за ОСОБА_1 на частину та ОСОБА_2 на частину окремого будинковолодіння, загальною площею 208,8 кв.м., житловою площею 90,3 кв.м., в складі: веранда 3,9 кв.м., кухня 12,5 кв.м., санвузол 4,9 кв.м., коридор 7,0 кв.м., передпокій 16,0 кв.м., кухня 7,0 кв.м., ванна 3,6 кв.м., вбиральня 1,2 кв.м., житлова  10,5 кв.м., вітальня 25,4 кв.м., житлова 12,1 кв.м., веранда 9,4 кв.м., сходи 5,0 кв.м., коридор 10,7 кв.м., житлова 19,0 кв.м., гардеробна 1,9 кв.м., житлова 23,3 кв.м., кухня 27,9 кв.м., санвузол 6,4 кв.м., кладова 1,1 кв.м., а також наступні господарські будівлі та споруди: погріб «е», сарай «ж», вбиральня «З», господарська будівля «Д», хвіртка, ворота № 1, огорожа № 2, криниця № 3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обгрунтовували тим, що ОСОБА_2 є власником 1/12 частини житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд під номером АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 20 червня 2023 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Нещасною Т. М., зареєстровано в реєстрі за  № 1751, Витягом з Державного реєстру речових прав, індексний номер витягу: 336342026, сформованим 20 червня 2023 року приватним нотаріусом Обухівського районного -нотаріального округу Київської області Нещасною Т. М.
ОСОБА_1 є власником 1/12 частини житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд під номером АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 20 червня 2023 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Нещасною Т.М., зареєстровано в реєстрі за № 1751, Витягом з Державного реєстру речових прав, індексний номер витягу: 336341924, сформованим 20 червня 2023 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області  Нещасною Т. М.
Після оформлення спадкових прав на будинок позивачі, з метою виділення в натурі своєї частини житлового будинку в окреме будинковолодіння, звернулись до сусідів, що проживають в 5/6 частках даного будинку і з`ясували, що ОСОБА_4 померла, але за життя виділила 5/6 часток будинку в натурі в окреме будинковолодіння, якому присвоєно адресу: АДРЕСА_2 , що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області № 258 від 08 червня 2005 року.
Даним рішенням вирішено погасити право власності на частину будинку АДРЕСА_3 , належну на праві особистої власності ОСОБА_4 , проте реєстрації припинення права власності останньої не було здійснено.
На теперішній час власницею житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 411400545, дата формування: 04.02.2025.
Спору між позивачами та відповідачем з приводу займаних кімнат, чи господарських споруд немає, але у зв`язку з необхідністю виділення в натурі 1/6 часток житлового будинку, що належать позивачам на праві особистої приватної власності, позивачі вимушені звернутися до суду, оскільки у фактичних співвласників житлового будинку уже виділені їх 5/6 часток в окреме будинковолодіння, а у позивачів - ні.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, виділ в натурі та визнання права власності на частинну житлового будинку.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі судом встановлено та підтверджується Автоматизованою системою документообігу суду, що в провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа №362/8042/23, провадження № 2/362/937/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку та зустрічним позовом    ОСОБА_5 до   ОСОБА_6 про поділ в натурі житлового будинку та припинення права спільної часткової власності.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2024 року (№362/8042/23, провадження № 2/362/937/24) заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Стукалової І.В. про затвердження мирової угоди - задоволено. Затверджено мирову угоду, укладену 07 червня 2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на таких умовах: Сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійшли згоди про поділ в натурі житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 208,8 кв. м, житловою площею 90,3 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за наступних умов:
- поділити в натурі між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 208,8 кв. м, житловою площею 90,3 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на наступні приміщення житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 : 2-І площею 9,4 кв.м., 2-ІІ площею  5,0 кв.м., 2-1 площею 10.7 кв.м., 2-2 площею 19,0 кв.м., 2-3 площею 1,9 кв.м., 2-4 площею 23,3 кв.м., 2-5 площею 27,9 кв.м., 2-6 площею 6,4 кв.м., 2-7 площею 1,1 кв.м., загальною площею 104,7 кв.м. житловою площею 42.3 кв.м., з частиною прибудови літ. «а1», та мансардним поверхом «над А», - як на окреме домоволодіння;
- визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на наступні приміщення житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 : приміщень І-І площею 3,9 кв.м., 1-1 площею 12,5 кв.м., 1-2 площею 4,9 кв.м., 1-3 площею 7,0 кв.м.,1-4 площею 16,0 кв.м.,  1-5 площею 7,0 кв.м., 1-6 площею 3,6 кв.м., 1-7 площею 1,2 кв.м., 1-8 площею  10,5 кв.м., 1-9 площею 25,4 кв.м., 1-10 площею 12.1 кв.м., загальною площею 104,1 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м., з прибудовою літ. «а», частиною прибудови літ. «а1», та погребом «під а», а також господарські будівлі та споруди: господарська будівля літ. «Д», погріб літ. «Е», сарай літ. «Ж», вбиральня літ. «З», вбиральня літ. «Т», ворота, хвіртка №1, огорожа №2, криниця №3 - як на окреме домоволодіння;
- припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з відповідними господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Сторони заявляють, що укладення вказаної мирової угоди не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.
Сторони розуміють значення і умови даної мирової угоди та її правові наслідки, підтверджують дійсність та добровільність своїх намірів при її укладанні, а також те, що угода не носить характеру фіктивного чи удаваного правочину.
Сторони зобов`язуються сумлінно виконувати умови, передбачені цією мировою угодою.
Наслідки затвердження даної мирової угоди сторонам було роз`яснено: повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Провадження у справі №362/8042/23 за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку та припинення права спільної часткової власності, закрито.
Виходячи з характеру спірних правовідносин, складу сторін, предмету позову та обраного позивачами способу захисту, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у цій цивільній справі, оскільки в провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа №362/8042/23, провадження № 2/362/937/24 зі спору між тими самими сторонами, а саме про той самий предмет і з тих самих підстав, в рамках розгляду якої вже постановлено ухвалу та вирішено вказаний предмет позову, ухвала набрала законної сили 09 липня 2024 року.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі - Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини(стаття 10 ЦПК України).
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В силу вимог цивільного процесуального законодавства суддя, після одержання заяви з`ясовує наявність/відсутність підстав для відкриття/відмови у відкритті провадження у цивільній справі, встановлених ЦПК України.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження  № 61-2417сво19) вказав, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження  № 61-20968сво21) зазначив, що порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Таку правову позицію виклав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19.
Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року в справі № 146/318/20 (провадження  № 61-11374св20).
Відповідно до зазначеного необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору; тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Зазначена процесуальна норма права направлена на виключення випадків одночасного розгляду декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.
Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19).
Підстава позову - це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2023 року у справі  № 522/13894/22 (провадження № 61-5564св23).
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Підстави для відмови у відкритті провадження у справі передбачені статтею 186 ЦПК України.
У відповідності до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.
При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин), позивач просить про захист свого права.
Верховний Суд у постанові від 21 березня 2024 року у справі № 936/598/23 зробив висновок про те, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, а підстава - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.
Колегією суддів апеляційного суду встановлено й це вбачається з інформації в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим для всіх, що у провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебувала на розгляді цивільна справа №362/8042/23, провадження № 2/362/937/24 за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про поділ житлового будинку та за зустрічним позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку та припинення права спільної часткової власності.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2024 року у справі №362/8042/23, провадження № 2/362/937/24, затверджено мирову угоду сторін, укладену 07 червня 2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за умовами якої сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійшли згоди про поділ в натурі житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 208,8 кв. м, житловою площею 90,3 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де кожному належить по 1/12 частці вказаного будинку.
Суд першої інстанції цією ж ухвалою закрив провадження у справі, яка набрала законної сили.
У справі №362/8042/23 сторонами були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а предмет позову поділ між двома співвласниками майна в натурі-житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де кожному належить по 1/12 частці вказаного будинку.
У справі, що переглядається позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до відповідача ОСОБА_3 із вимогами (предмет спору) про припинення права спільної часткової власності, виділ в натурі та визнання права власності частину житлового будинку за адресою:     АДРЕСА_1 .
Підставою позову у цій справі є необхідність виділення в натурі 1/6 (1/12 +1/12 ) часток житлового будинку, що належать позивачам на праві особистої приватної власності, оскільки у фактичних співвласників житлового будинку уже виділені їх 5/6 часток в окреме будинковолодіння, а у позивачів - ні.
Отже, суб`єктний склад учасників правовідносин у справі №362/8042/23 та у справі, що переглядається, не збігається.
Не є тотожним і предмет позовів, оскільки є різною матеріально-правова вимога позивачів щодо якої вони просять ухвалити судове рішення. У справі № 362/8042/23 - поділ в натурі житлового будинку між двома співвласниками майна, а у справі, що переглядається, - виділ частки позивачів 1/6 (1/12 +1/12 ) зі спільної власності.
Велика Палата Верховного Суду у розділі 6 постанови від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20, провадження № 14-36цс25 виснувала, що поділ майна та виділ частки зі спільної власності мають різну процедуру та наслідки для колишніх співвласників цього майна, зокрема й щодо підстав припинення права спільної власності, а також щодо випадків виділення колишнім співвласникам окремих приміщень.
За викладених обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, виділ в натурі та визнання права власності частину житлового будинку, не ґрунтується на вимог цивільного процесуального законодавства, оскільки як склад сторін, так і предмет позову у цій справі та у справі №362/8042/23 не є тотожним.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду досуду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи наведене, колегія суддівапеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2  та достатніми для скасування оскаржуваної ухвали, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2025 року скасувати.
Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, виділ в натурі та визнання права власності частинну житлового будинку направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: