Справа № 139/855/25
Провадження № 2/139/537/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року селище Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області у складі: 
головуючого - судді Ліщини Т.П.,
з участю секретаря судових засідань Погорної В.С., 

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (у тексті також ТОВ «ФК «Процент», товариство, кредитодавець) до відповідача ОСОБА_1 (у тексті також ОСОБА_1 , позичальник, споживач) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:
11.12.2025 представник позивача за довіреністю ТОВ «ФК «Процент» - адвокат Руденко К.В. через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (у тексті - підсистема «Електронний суд» ЄСІТС) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного ТОВ «ФК «Процент» з відповідачем кредитного договору № 17996 від 30.08.2024 (у тексті також кредитний договір, договір), ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 7000,00 грн строком на 730 днів, до 30.08.2026, шляхом переказу грошових коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1, емітовану Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (у тексті також АТ КБ «ПриватБанк»). При укладені договору сторонами погоджено сплату процентів за користування кредитом в розмірі 1 % від суми кредиту за кожен день користування (365 % річних). Кредитний договір укладений в електронному вигляді в мережі Інтернет шляхом реєстрації відповідача на вебсайті https://procent.com.ua та підписаний ним електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими ОСОБА_1 ознайомилася перед підписанням кредитного договору. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ФК «Процент» перебувають в загальному доступі, оскільки опубліковані на зазначеному вебсайті. Сума кредиту по даному договору перерахована на платіжну карту відповідача, верифіковану шляхом блокування певної суми коштів або іншим способом за правилами міжнародних платіжних систем. Таким чином, виключно особа відповідача після укладення кредитного договору може отримати грошові кошти на належну йому платіжну картку № НОМЕР_2 . Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 346445 відправлений відповідачу 30.08.2024 о 12:50:02 год. текстовим повідомленням на номер мобільного телефону НОМЕР_3 , зазначений у кредитному договорі та інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Кредитний договір підписаний 30.08.2024 о 12:51:10 год. шляхом введення електронного підпису одноразового ідентифікатора 346445 в особистому кабінеті на вебсайті за адресою https://procent.com.ua в мережі Інтернет.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у розмірі, встановленому в договорі. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим за період з 30.08.2024 по 24.10.2024 у нього виникла заборгованість в сумі 29400,00 грн.
Вказані обставини стали підставою звернення ТОВ «ФК «Процент» до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь зазначену заборгованість, сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.
Ухвалою від 16.12.2025 позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а. с. 17, 18), а її розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Дана ухвала 17.12.2025 надіслана відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення за його зареєстрованим місцем проживання, однак 25.12.2025 повернулась до суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній» (а. с. 21, 22).
12.01.2026 суд прийняв рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, про що постановив відповідну ухвалу (а. с. 25). Судове засідання призначив на 03.02.2026 (зворот а. с. 25). 
13.01.2026 на офіційному веб-порталі Судової влади України розміщено оголошення про виклик ОСОБА_1 до суду (а. с. 27).
Ухвали від 16.12.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі і від 12.01.2026 про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та судову повістку про виклик до суду в цивільній справі 13.01.2026 надіслано ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу її зареєстрованого місця проживання, однак 20.01.2025 поштове відправлення повернулось до суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній» (а. с. 32, 33).
Позивачеві і його представникові зазначені процесуальні документи надіслані та доставлені в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 17.12.2025 і 13.01.2026 (а. с. 20, 28). В судове засідання 03.02.2026 представник позивача не з`явився; у п. 5 прохальної частини позовної заяви просить провести розгляд справи без його участі, за наявними в матеріалах справи документами (а. с. 10). 27.01.2026 до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, за наявними в матеріалах справи документами (а. с. 34).
Відповідач в судове засідання 03.02.2026 не з`явився, при тому, що про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; про причини неявки суд не повідомив; клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Відзив на позов або інші заяви по суті справи від відповідача до суду не надійшли. 
Згідно з ч. 8 ст. 178 і ч. 2 ст. 191 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з цим, згідно з положеннями зазначеної норми ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 275 ЦПК України).
Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У зв`язку з наведеним суд ухвалив проводити розгляд справи в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання. За вказаних обставин, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, оцінивши докази за правилами, передбаченими ч. ч. 1 - 3 ст. 89 ЦПК України, суд установив наступне та дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 30.08.2024 між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 17996. Згідно з п. п. 1.1. - 1.9. кредитного договору на умовах, встановлених цим договором, товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 7000,00 грн на умовах строковості, зворотності платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою і становить 1 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом; річна процентна ставка становить 365,00 %. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 730 днів. Позичальник зобов`язаний сплатити суму отриманого кредиту та нараховані проценти згідно додатку № 1 до кредитного договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Невід`ємною частиною договору є правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «ФК «Процент», які розміщені на сайті https://procent.com.ua. Розміру кредиту та загальних витрат за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору зазначені в додатку № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною. Продовження строку надання кредиту, вказаного в п. 1.3. договору, не передбачено.
Відповідно до п/п. 2.4.1, 2.4.4., 2.4.5. кредитного договору позичальник зобов`язаний: у встановлений договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит; виконувати умови даного договору, систематично, але не рідше ніж кожні 20 днів перевіряти наявність повідомлень від товариства в особистому кабінеті або CMC-повідомлень, або повідомлення в месенджерах (Viber, Telegram, Whatsapp, тощо), повідомлення на електронну пошту, голосові повідомлення; у разі порушення строків повернення кредиту, відповідно до умов договору, сплатити проценти за неправомірне користування кредитом (грошовими коштами) відповідно до п. 3.3. договору.
Згідно з п. 3.3. кредитного договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених цим договором, сторони погодили, що позичальнику встановлюється відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позичальник сплачує товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою - 1 % (річна процентна ставка становить 365,00 %) від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів, переданих позичальнику за цим договором (суми кредиту) за кожний день користування. Інформація про суму нарахованих процентів за неправомірне користування грошовими коштами згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України повідомляється позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника та сплачується позичальником одночасно з заборгованістю за кредитом та нарахованими процентами за фактичну кількість днів користування кредитом.
Відповідно до п. 4.10. кредитного договору сторони домовились, що позичальник не має права ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку повернення кредиту, встановленим цим договором, на підставі поданого до товариства звернення із зазначеною датою в паперовій або в електронній формі із застосування одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання.
Згідно з п. п. 8.1., 8.2. кредитного договору цей договір складено в електронному вигляді українською мовою, підписано позичальником з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором та електронним підписом із електронною позначкою часу та/або електронної печатки з електронною позначкою часу уповноваженою особою товариства. Договір створений та збережений в ІКС Товариства, перетворений електронними засобами у візуальну форму.
Підписуючи даний договір позичальник засвідчує, що: до укладення договору уважно ознайомився з текстом паспорту споживчого кредиту, договору та правилами, а також отримав від товариства інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. ст. 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті товариства, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання; цей договір не суперечить будь-яким договірним обмеження, що є обов`язковими для позичальника (п. 8.2. договору).
Договір підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 346445 (п. 9. Договору) У договорі зазначено її паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу реєстрації, номер мобільного телефону, адресу електронної пошти.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20): «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової системи, що додана до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифра, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайт інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення... Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 561/77/19 (провадження № 61-20799 св 19) від 16.12.2020 зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Відповідач був ознайомлений із розміром обов`язкових щомісячних платежів, які наведено в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за кредитним договором згідно затверджених правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит № 16 від 11.06.2021, яка є додатком № 1 до кредитного договору, адже підписала дану таблицю електронним підписом одноразовим ідентифікатором 346445. В таблиці зазначено дату видачі кредиту - 30.08.2024, дати періодичних платежів, кількість днів у розрахунковому періоді - 20 днів, суму платежу за розрахунковий період, суму кредиту за договором - 7000,00 грн, проценти за користування кредитом - 51100,00 грн, реальну річну процентну ставку 2686,54 % та загальну вартість кредиту 58100,00 грн.
З інформаційного повідомлення, яке є додатком № 2 та невід`ємною частиною кредитного договору № 17996 від 30.08.2024 вбачається, що ОСОБА_1 повідомила товариству свої персональні дані.
Відповідно до інформаційного повідомлення, яке є додатком № 3 та невід`ємною частиною кредитного договору № 17996 від 30.08.2024, ОСОБА_1 повідомила товариству номери телефонів, за якими може здійснюватися взаємодія між нею та товариством.
Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «ФК «Процент» передбачені умови надання та обслуговування кредиту і погашення заборгованості за кредитом.
На виконання зобов`язань за кредитним договором № 17996 від 30.08.2024 позивач 30.08.2024 перерахував на банківську карту № НОМЕР_1, реквізити якої надав відповідач під час укладення зазначеного договору, грошові кошти в сумі 7000,00 грн, які за ініціативою ТОВ ФК «Процент» перераховані ОСОБА_1 через платіжний сервіс Platon, що підтверджується довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід», яка на підставі договору з ТОВ ФК «Процент» здійснює інформаційно-технологічну взаємодію, приймання платежів та надає йому послуги з переказу грошових коштів.
Відповіддю AT КБ «ПриватБанк» від 31.12.2025 № 20.1.0.0.0/7-251230/44363-БТ, наданою на виконання ухвали від 16.12.2025 підтверджується, що в зазначеному банку на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 емітована банківська платіжна картка № НОМЕР_5 . 30.08.2024 на дану платіжну картку зараховано кошти в сумі 7000,00 грн.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач ТОВ «ФК «Процент» довів виконання свої зобов`язань за кредитним договором перед відповідачем ОСОБА_1 , надавши їй кредит в сумі 7000,00 грн. Натомість доказів виконання відповідачем свої зобов`язання перед кредитором з повернення отриманих в кредит коштів та нарахованих процентів за користування ними матеріали справи не містять.
Згідно детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за договором № 17996 від 30.08.2024, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 24.10.2025 складає 36400,00 грн, з яких: 7000,00 грн. - заборгованість за наданим, але не поверненим кредитом, 29400,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитними коштами.
Відповідач не сплачує проценти відповідно до графіку платежів, чим порушує умови кредитного договору і не виконує взятих на себе зобов`язань, тому у нього виникла заборгованість з нарахованих процентів за користування кредитом, яка відображена у детальному розрахунку заборгованості (щоденних нарахуваннях і погашеннях). У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість відповідача з нарахованих за період з 30.08.2024 по 24.10.2025, але не сплачених процентів, станом на 24.10.2025 становить 29400,00 грн.
У позовній заяві ТОВ «ФК «Процент» просить стягнути з ОСОБА_1 лише прострочені до сплати проценти за користування нею кредитом у період з 30.08.2024 по 24.10.2025. При тому, позивач не пред`явив до відповідача вимоги про дострокове повернення суми кредиту відповідно до п. п. 2.1.2, 2.1.6, 4.7. кредитного договору, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, ч. 4 ст. 16 Закону України « Про споживче кредитування». 
Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України) зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним кредитним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 3, 4 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). 
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення наведеної норми закону, правочин вважається вчиненим в електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (ч. 1 ст. 7 Закону).
Юридична сила та допустимість електронного підпису чи печатки як доказу не можуть бути заперечені виключно на тій підставі, що вони мають електронну форму або не відповідають вимогам до кваліфікованих електронних підписів чи печаток (абзац 1 ч. 7 ст. 17 Закону).
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Нормами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Положеннями ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Тобто зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів на умовах кредитного договору.
Частинами 1, 2 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Таким виконанням щодо кредитних правовідносин є повернення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, з дотриманням встановлених законодавством або визначених договором умов, якими у кредитних договорах є повернення, строковість, платність.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З огляду на викладене, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором з несплати процентів, що призвело до виникнення у нього простроченої заборгованості перед позивачем, яка останнім обґрунтована та доведена відповідними доказами, а відповідачем на спростування цього жодних доказів не надано, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість, яка утворилась у зв`язку з несплатою процентів в сумі 29400,00 грн, нарахованих за період з 30.08.2024 по 24.10.2025.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Позивач за подання до суду позовної заяви сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3822 від 28.10.2025 (а. с. 11). У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Процент».
Що стосується витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Підсумовуючи зазначене можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану її учасників.
Судом встановлено, що на виконання вимог ст. 134 ЦПК України представник позивача у позовній заяві зазначив розмір судових витрат, які позивач сплатив за надання професійної правничої допомоги в сумі 10000,00 грн.
Довіреністю від 03.06.2024 ТОВ «ФК «Процент» уповноважило адвоката Руденка К.В. представляти інтереси товариства в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому.
03.06.2024 між ТОВ «ФК «Процент» (замовник) та адвокатом Руденком К.В. (виконавець) укладено договір про надання юридичних послуг № 03/06/2024, предметом якого вказано, що виконавець зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника в органах державної влади та місцевого самоврядування (на підставі окремої довіреності), а замовник зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором.
30.09.2025 ТОВ «ФК «Процент» та адвокат Руденко К.В. підписали акт приймання-передачі наданих послуг № 73 до договору від 03.06.2024 № 03/06/2024 про надання юридичних послуг, згідно якого адвокат надав, а замовник прийняв наступні послуги: складання та подання позовних заяв до суду про стягнення заборгованості по боржниках ТОВ «ФК «Процент» згідно реєстру № 1 від 30.09.2025. Загальна вартість юридичних послуг складає 100000,00 грн.
Згідно витягу з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг від 30.09.2025 № 73 до договору від 03.06.2024 № 03/06/2024 про надання юридичних послуг вартість наданих послуг складається з: складання та подання позовної заяви до суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 17996 від 30.08.2024 та клопотання про витребування доказів - 9000,00 грн; складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 за кредитним договором № 17996 від 30.08.2024 - 1000,00 грн.
Оплата ТОВ «ФК «Процент» наданих адвокатом Руденком К.В. послуг підтверджується платіжною інструкцією від 30.09.2025 № 3403.
Частиною 1 ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 24.01.2019 в справі № 910/15944/17 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини (у тексті - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, в рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає оплату адвокату гонорару. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність та співмірність.
Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, якщо доведе, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постановах від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19), від 08.01.2024 у справі № 642/4993/17 (провадження № 61-3789св23) Верховний Суд дійшов висновку, що «суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг».
Зважаючи на викладені правові висновки Верховного Суду, суд вправі з власної ініціативи, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
Судом встановлено, що у зв`язку з наданням позивачу юридичних послуг, адвокатом Руденком К.В. складено адвокатський запит про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 , підготовлено позовну заяву у даній справі та клопотання про витребування доказів, і подано їх до суду. На думку суду, зазначена адвокатом сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн є неспівмірною з огляду на їх розумну необхідність у цій справі. Зважаючи на те, що справа незначної складності, її розгляд проводився в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у якому представник позивача не брав участі в судових засіданнях. Оцінка дій, що полягали в підготовці адвокатського запиту в банк, складанні та поданні до суду позовної заяви та клопотання про витребування доказів, вказує на їх невідповідність критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних та значних витрат часу, обсяг і складність складених процесуальних документів адвокатом не є значними. Складання позовної заяви не потребувало докладання додаткових зусиль, оскільки позовна заява в переважній більшості містить посилання на норми закону, з урахуванням обставин справи, та є типовою, а судова практика у такій категорії справ сформованою і сталою.
З огляду на викладене, оскільки позов ТОВ «ФК «Процент» до ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, враховуючи складність справи, час, витрачений на виконання робіт з надання правничої допомоги, обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, ціну позову і значення справи для сторін, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу та стягнути їх з відповідача на користь позивача в розмірі 5000,00 грн, що за даних обставин, на переконання суду, відповідатиме принципу розумності та співмірності. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 626, 628, 629, 633, 634, 639, 1046 - 1050, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76 - 81, 141, 223, 247, 263 - 265, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, законами України «Про електронну комерцію», «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про споживче кредитування», суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4), код ЄДРПОУ 41466388, заборгованість за кредитним договором № 17996 від 30 серпня 2024 року по нарахованим та несплаченим процентам в розмірі 29400 (двадцять дев`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4), код ЄДРПОУ 41466388, судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 00 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Вінницького апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», код ЄДРПОУ 41466388, місцезнаходження: 03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4.
Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Тарас ЛІЩИНА