Провадження № 2/537/300/2026
Справа № 537/7169/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2026 Крюківський районний суд міста Кременчука в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря судових засідань Бобровської К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:
Представник позивача АТ «Акцент-банк» Шкапенко О.В. звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-банк» заборгованість за кредитним договором №А508СТ155101286744 від 26.01.2024 в розмірі 14 126 грн. 86 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп.
Вимоги позову мотивовані тим, що 26.01.2024 відповідач уклав з банком кредитний договір №А508СТ155101286744, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 7 000 грн. 00 коп. строком на 36 місяців, тобто до 25.01.2027, зі сплатою процентів в розмірі 75.00% щорічно. Представник позивача зазначає, що відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим станом на 07.11.2025 останній має заборгованість перед банком в розмірі 14 126 грн. 86 коп., яка складається із: загального залишку заборгованості за кредитом в розмірі 6 816 грн. 15 коп.; загального залишку заборгованості за процентами в розмірі 5 468 грн. 08 коп.; загального залишку за пенею в розмірі 1 842 грн. 63 коп. За викладених обставин представник позивача і звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 10.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача АТ «Акцент – Банк» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак, згідно змісту позовної заяви та наданого клопотання, не заперечував проти розгляду справи без участі представника позивача, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не надав суду пояснень про причини неявки, відзив на позов до суду не надав.
Відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву на адресу суду не направив, позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Згідно частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 1  статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Як вбачається з матеріалів справи, 26.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Акцент - Банк» із заявою про надання послуги «Швидка готівка» №А508СТ155101286744, на підставі чого між ним та банком було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав в кредит грошові кошти в розмірі 7 000 грн. 00 коп. зі строком кредитування 36 місяців, а саме з 26.01.2024 по 26.01.2027, фіксованою процентною ставкою 75% на рік. Погашення заборгованості за кредитом здійснюється шляхом зарахування коштів на рахунок НОМЕР_1 .
Згідно пункту 14 заяви про надання послуги «Швидка готівка» №А508СТ155101286744 від 26.01.2024, кредит надається клієнту у відповідності до тарифів, які розміщуються на веб – сайті банку у розділі: Кредити – Швидка готівка.
За змістом умов договору, які відображено у Паспорті споживчого кредиту «Швидка готівка», в разі наявності заборгованості у клієнта зі сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, банк має право дострокового розірвати кредитний договір та здійснити дії, направлені на погашення залишку заборгованості, що виникла при користуванні клієнтом послугою «Швидка готівка».
Із підписаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 погодився із тим, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір, він отримав їх примірники, які йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення.
З матеріалів справи вбачається, що заява про надання послуги «Швидка готівка» №А508СТ155101286744 від 26.01.2024, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписано відповідачем за допомогою електронного підпису.
Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом статей 3, 6, 627 Цивільного кодексу України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
За викладених обставин, із врахуванням вказаних норм чинного законодавства, суд вважає доведеною обставину укладення 26.01.2024 між ОСОБА_1 та АТ «Акцент Банк» кредитного договору №А508СТ155101286744.
Згідно меморіального ордеру №TR.34565525.28629.2842, 26.01.2024 на рахунок відповідача ПАТ «Акцент – Банк» було перераховано кошти в розмірі 7 000 грн. 00 коп.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не виконує належним чином свої зобов`язання перед позивачем за кредитним договором та, згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості та виписки по кредиту, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 07.11.2025 становить 14 126 грн. 86 коп., яка складається із: загального залишку заборгованості за кредитом в розмірі 6 816 грн. 15 коп.; загального залишку заборгованості за процентами в розмірі 5 468 грн. 08 коп.; загального залишку заборгованості за пенею в розмірі 1842 грн. 63 коп.
Відповідно до вимог частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. 
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Враховуючи вищевикладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим позовні вимоги є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Оскільки, статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 526, 634, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного Кодексу України, суд , -

УХВАЛИВ :
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса згідно змісту позову: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ 14360080, МФО 307770, адреса: 49074, місто Дніпро, вулиця Батумська, будинок 11) заборгованість за кредитним договором №А508СТ155101286744 від 26.01.2024 в розмірі 14 126 (чотирнадцять тисяч сто двадцять шість) грн. 86 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса згідно змісту позову: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ 14360080, МФО 307770, адреса: 49074, місто Дніпро, вулиця Батумська, будинок 11) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ 14360080, МФО 307770, адреса: 49074, місто Дніпро, вулиця Батумджська, будинок 11) судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя   Д.О. Зоріна