ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року
м. Київ

справа № 495/29/21
провадження № 61-1379св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., 
Червинської М. Є.,

учасники справи:
позивач - Національний природний парк «Тузловські лимани»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Національного природного парку «Тузловські лимани» на постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року
у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Погорєлової С. О., Таварткіладзе О. М.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог

У січні 2021 року Національний природний парк «Тузловські лимани» (далі - НПП «Тузловські лимани») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , 
в якому просив: визнати інформацію про неправомірну бездіяльність НПП «Тузловські лимани», поширену ОСОБА_2 під час зустрічі з виборцями 
в с. Дивізія, недостовірною та зобов?язати ОСОБА_1 спростувати це твердження; визнати недостовірною інформацію, що містить звинувачення парку в бездіяльності, яка поширена ОСОБА_1 у соціальній мережі «Facebook», та зобов`язати ОСОБА_1 спростувати це твердження .

У червні 2024 року НПП «Тузловські лимани» звернулося до суду із заявою про зміну предмета позову.

Позов мотивований тим, що НПП «Тузловські лимани» як об`єкт природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, був створений суто на землях державної власності. З моменту створення цього осередку захисту та відновлення природно-заповідних територій України і до сьогодні відвідувачі парку можуть спостерігати безліч врятованих тварин і птахів, турботу та піклування про навколишні екосистеми, про що НПП «Тузловські лимани» завжди звітує на офіційній сторінці у мережі «Facebоок».

Позивач указував, що під час проведення передвиборчої агітації кандидат 
в депутати Білгород-Дністровської районної ради ОСОБА_1 провів зустріч з виборцями, під час якої поширив недостовірну інформацію, використовуючи ганебні висловлювання про діяльність НПП «Тузловські лимани». Така поведінка не просто порушила правила передвиборчої агітації, 
а й завдала значної шкоди діловій репутації позивача. Агітаційна промова була вибудована на закликах, що прямо загрожують системі охорони, цілісності та екологічної безпеки України, адже відповідач стверджував про те, що обіцяв 
(мовою оригіналу) «с соответствующим иском обратиться в суд с требованием отемнить Указ Президента о создании ни@ера не делающих Нижнеднестровского и Тузловского национальных парков».

ІНФОРМАЦІЯ_1 о 10:28 год відповідач поширив на своїй сторінці 
у мережі «Facebоок» провокаційний допис із відео, де знову обіцяв (мовою оригіналу) «с соответствующим иском обратиться в суд с требованием отемнить Указ Президента о создании ни@ера не делающих Нижнеднестровского и Тузловского национальных парков».

З відповідною заявою про ситуацію, що склалася, НПП «Тузловські лимани» звернувся до Центральної виборчої комісії, яка у відповіді на звернення чітко роз`яснила порядок притягнення особи до відповідальності за вчинене.

Відповідач двічі повідомив на широкий загал про неіснуючі факти та обставини, що не відповідають дійсності, та не надав жодних доказів на їх підтвердження. Вказаними діями відповідач порушив немайнове право позивача на недоторканність його ділової репутації. 

З висновків судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи відомо, що дописи (від ІНФОРМАЦІЯ_8 року, від ІНФОРМАЦІЯ_9 року, від ІНФОРМАЦІЯ_10 року, від ІНФОРМАЦІЯ_11 року та від ІНФОРМАЦІЯ_12 року), розміщені ОСОБА_1 , містять інформацію негативного характеру щодо НПП «Тузловські лимани» та його посадових осіб: в.о. директора НПП «Тузловські лимани» ОСОБА_9 і начальника науково-дослідного відділу НПП «Тузловські лимани» ОСОБА_21, і тексти дописів від ІНФОРМАЦІЯ_8 року, від 
ІНФОРМАЦІЯ_9 року, від ІНФОРМАЦІЯ_13 року, від ІНФОРМАЦІЯ_12 року викладено у формі фактичних тверджень.

Позивач зазначав, що твердження щодо нього формують негативну громадську думку, руйнують імідж та репутацію державної установи, а тому є такими, що порушують право НПП «Тузловські лимани» на повагу до його честі, гідності 
і ділової репутації. Також твердження в дописах містять інформацію, яка 
є негативною, оскільки її зміст ставить під сумніви дотримання адміністрацією позивача законодавства України та усталених моральних настанов. Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування 
і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2020 року № 614 «Деякі питання Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів» є Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи політиком, беззаперечно усвідомлюючи, що знаходиться під прискіпливою увагою суспільства і, поширрючи інформацію (пости) у соціальних мережах, як колишній голова Білгород-Дністровської районної ради розумів, що кожне його слово викличе обговорення в суспільстві, а також матиме вплив на формування думки жителів громад, які 
у подальшому, транслюючи поширені відповідачем тези, самостійно або ж через органи місцевого самоврядування та їх посадових і службових осіб зверталися із різними скаргами в органи державної влади, у тому числі до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України.

Посилаючись на викладене, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, НПП «Тузловські лимани» просив визнати недостовірною поширену інформацію та зобов`язати ОСОБА_1 протягом п`яти календарних днів з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили спростувати її, шляхом надіслання центральному органу виконавчої влади, до сфери управління якого віднесено НПП «Тузловські лимани», - Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України офіційного листа зі спростуванням усієї поширеної ним недостовірної інформації, яку він поширив під час проведення передвиборчої агітації як кандидат у депутати Білгород-Дністровської районної ради, а також у дописах від ІНФОРМАЦІЯ_8 року, від ІНФОРМАЦІЯ_9 року, від 
ІНФОРМАЦІЯ_13 року, від ІНФОРМАЦІЯ_12 року у соціальній мережі «Facebook»:
- допис від ІНФОРМАЦІЯ_8 року: «Нижнеднестровский и Тузловский Национальные парки, которые были созданы в 2008 году по Указу Президента ОСОБА_26 - НЕЗАКОННЫЕ!, Уже более 12 лет территории площадью 50 тысяч гектаров лесного, водного, водно-болотного фондов и сельскохозяйственного назначения без каких-либо документов, фактически захвачены нелегитимными, полукриминальными структурами под названием «национальные парки» на территории Белгород-Днестровского района и в других местах Украины. На вышеуказанных териториях более 12 лет нарушаются права и законные интересы собственников земель, землепользователей и территориальных громад. Под крышей «руководителей» нелегитимных Нацпарков процветает коррупция и браконьерство. « НацПарками ВООБЩЕ не ведется какая-либо научная и охранная деятельность ».
« Бесконтрольно распространяются инфекции и массово вымирают дикие животные. Шакалы , енотовидные собаки и лисицы, попросту, захватили указанные территории, и представляют опасность уже даже человеку.».
«Прекрасные, огромные территории переданные НацПаркам, превратились 
в рассадник инфекций, коррупции и браконьерства. Тузловские лиманы вообще пересохли и превратились в пустыню.»;
- допис від ІНФОРМАЦІЯ_9 року: « Коррупция , браконьєрство, 
и злоупотребления псевдо руководителей НацПарка, а именно ОСОБА_5 
и ОСОБА_27 нанесли непоправимый ущерб огромной территории 
и природным ресурсам. Территориальные громады и предприниматели несут колоссальные финансовые потери, закрываются рабочие места, люди покидают родные поселки из-за злоупотреблений ОСОБА_5 . Уже почти 12 лет около 
50 тысяч гектаров земли, лесного и водного фонда нерационально используются на территории Белгород-Днестровского района»;
- допис від ІНФОРМАЦІЯ_13 року: «Запретили охоту, рыбалку, сенокошение, выпас скота, берегоукрепление, прочистку каналов, рекреационную и другую хозяйственную деятельность. 12 лет структуры Нацпарков только проедают государственный бюджет, создают неудобство людям, препятствуют хозяйственной деятельности и уничтожают природные ресурсы. Нацпарки не создали ни одного рабочего места, не оказали ни одной услуги, преследуют исключительно меркантильные цели. Яркий пример: из-за злоупотреблений 
и неадекватности ОСОБА_6 природный парк «ТУЗЛОВСКИЕ ЛИМАНЫ» превращается в пустыню. Тузловские лиманы пересохли на 60% исчезли все дикие животные и рыба. Люди стали массово выезжать из сел, прилегающих к Тузловским лиманам».
«К запугиванию местных жителей, псевдоэколог, мошенник, браконьер 
и коррупционер ОСОБА_5 привлекает бандитские формирования, которые избивают недовольных, сжигают личное имущество и дискредитируют в СМИ»;
- допис від ІНФОРМАЦІЯ_12 року: « ОСОБА_7 , ОСОБА_8 и прочие бродячие циркачи 
в 2017 году действительно попытались у меня вымогать деньги.».
«На волне майдана к власти в парке пришли «активисты», маскирующиеся под патриотов».
«Получив на растерзание парк, они начали судорожно «рубить бабло».».
«Вырубка деревьев, добыча рыбы, да и просто хищение бюджетных средств приносят отличный доход. Для того, чтобы стать монополистами в добыче рыбы, они уничтожили единственного конкурента. Правда, вместе 
с уничтожением конкурента, они добились того, что лиманы начали высыхать...».
«А война с охотниками привела к бесконтрольному увеличению поголовья шакалов. Обратите внимание! В прошлом году они не дали никому получить лимиты на вылов кефали, значит добывать рыбу в лиманах никто не имел права.».
«Кефаль добывали браконьеры, приближенные к парку».

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 
21 серпня 2024 року позов задоволено.

Визнано недостовірною та зобов`язано ОСОБА_1 протягом п`яти календарних днів з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили спростувати шляхом надіслання центральному органу виконавчої влади, до сфери управління якого віднесено НПП «Тузловські лимани», - Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України офіційного листа зі спростуванням усієї поширеної ним недостовірної інформації, яку він поширив під час проведення передвиборчої агітації як кандидат у депутати Білгород-Дністровської районної ради, а також у дописах від ІНФОРМАЦІЯ_8 року, від 
ІНФОРМАЦІЯ_9 року, від ІНФОРМАЦІЯ_13 року, від ІНФОРМАЦІЯ_12 року 
у соціальній мережі «Facebook»:
- допис від ІНФОРМАЦІЯ_8 року: «Нижнеднестровский и Тузловский Национальные парки, которые были созданы в 2008 году по Указу Президента ОСОБА_26 - НЕЗАКОННЫЕ!, Уже более 12 лет территории площадью 50 тысяч гектаров лесного, водного, водно-болотного фондов и сельскохозяйственного назначения без каких-либо документов, фактически захвачены нелегитимными, полукриминальными структурами под названием «национальные парки» на территории Белгород-Днестровского района и в других местах Украины. На вышеуказанных териториях более 12 лет нарушаются права и законные интересы собственников земель, землепользователей и территориальных громад. Под крышей «руководителей» нелегитимных Нацпарков процветает коррупция и браконьерство. « НацПарками ВООБЩЕ не ведется какая-либо научная и охранная деятельность. ».
«Бесконтрольно распространяются инфекции и массово вымирают дикие животные. Шакалы, енотовидные собаки и лисицы, попросту, захватили указанные территории, и представляют опасность уже даже человеку.».
«Прекрасные, огромные территории переданные НацПаркам, превратились 
в рассадник инфекций, коррупции и браконьерства. Тузловские лиманы вообще пересохли и превратились в пустыню.»;
- допис від ІНФОРМАЦІЯ_9 року: « Коррупция , браконьєрство, 
и злоупотребления псевдо руководителей НацПарка, а именно ОСОБА_5 
и ОСОБА_27 нанесли непоправимый ущерб огромной территории 
и природным ресурсам. Территориальные громады и предприниматели несут колоссальные финансовые потери, закрываются рабочие места, люди покидают родные поселки из-за злоупотреблений ОСОБА_5 . Уже почти 12 лет около 
50 тысяч гектаров земли, лесного и водного фонда нерационально используются на территории Белгород-Днестровского района»;
- допис від ІНФОРМАЦІЯ_13 року: «Запретили охоту, рыбалку, сенокошение, выпас скота, берегоукрепление, прочистку каналов, рекреационную и другую хозяйственную деятельность. 12 лет структуры Нацпарков только проедают государственный бюдджет, создают неудобство людям, препятствуют хозяйственной деятельности и уничтожают природные ресурсы. Нацпарки не создали ни одного рабочего места, не оказали ни одной услуги, преследуют исключительно меркантильные цели. Яркий пример: из-за злоупотреблений 
и неадекватности ОСОБА_6 природный парк «ТУЗЛОВСКИЕ ЛИМАНЫ» превращается в пустыню. Тузловские лиманы пересохли на 60% исчезли все дикие животные и рыба. Люди стали массово выезжать из сел, прилегающих к Тузловским лиманам».
«К запугиванию местных жителей, псевдоэколог, мошенник, браконьер 
и коррупционер ОСОБА_5 привлекает бандитские формирования, которые избивают недовольных, сжигают личное имущество и дискредитируют в СМИ»;
- допис від ІНФОРМАЦІЯ_12 року: « ОСОБА_7 , ОСОБА_8 и прочие бродячие циркачи 
в 2017 году действительно попытались у меня вымогать деньги.»
«На волне майдана к власти в парке пришли «активисты», маскирующиеся под патриотов».
«Получив на растерзание парк, они начали судорожно «рубить бабло».».
«Вырубка деревьев, добыча рыбы, да и просто хищение бюджетных средств приносят отличный доход. Для того, чтобы стать монополистами в добыче рыбы, они уничтожили единственного конкурента. Правда, вместе 
с уничтожение конкурента, они добились того, что лиманы начали высыхать...».
«А война с охотниками привела к бесконтрольному увеличению поголовья шакалов. Обратите внимание! В прошлом году они не дали никому получить лимиты на вылов кефали, значит добывать рыбу в лиманах никто не имел права.».
«Кефаль добывали браконьеры, приближенные к парку».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що тексти вказаних дописів, розміщених ОСОБА_1 на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook», містять інформацію негативного та образливого характеру щодо НПП «Тузловські лимани» та його посадових осіб: в.о. директора НПП «Тузловські лимани» ОСОБА_9 і начальника науково-дослідного відділу НПП «Тузловські лимани» ОСОБА_21 Тексти дописів від ІНФОРМАЦІЯ_8 року, від 17 жовтня 
2020 року, від ІНФОРМАЦІЯ_13 року, від ІНФОРМАЦІЯ_12 року викладено у формі фактичних тверджень, а текст допису від 15 січня 2024 року - у формі оціночних суджень.

Факт поширення відповідачем зазначеної інформації підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, які до уваги взяв суд як належні та допустимі. Вказана спірна інформація доведена до відома необмеженого кола осіб - користувачів мережі «Інтернет», що є доведеним, і така спірна інформація 
з огляду на її зміст безсумнівно порушує особисті немайнові права і завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам позивача.

У цьому випадку твердження відповідача не мають характеру оціночного судження, а містять фактичні твердження, що підтверджено висновком експерта.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_23 задоволено частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 
21 серпня 2024 року скасовано й ухвалено у справі нове судове рішення, яким 
в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з наявності обов`язкових підстав, передбачених пунктом 3 частини третьої статі 376 ЦПК України, оскільки про судове засідання призначене на 20 серпня 2024 року відповідач не був належним чином повідомлений, оскільки судова повістка повернулась з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Про оголошення рішення 21 серпня 2024 року відповідач повідомлений не був.

Відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що допис від ІНФОРМАЦІЯ_8 року, викладений відповідачем щодо діяльності позивача, має оціночний характер. Будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Стосовно дописів від ІНФОРМАЦІЯ_9 року, від ІНФОРМАЦІЯ_13 року, від 
ІНФОРМАЦІЯ_12 року у соціальній мережі «Facebook» апеляційний суд вказав, що, подавши у лютому 2024 року заяву про зміну предмета позову, НПП «Тузловські лимани» одночасно змінило предмет і підстави позову, що є фактично пред`явленням нового позову. Вирішення позову в цій частині вимог є виходом за межі позовних вимог, викладених у позові від 05 січня 2021 року, а тому апеляційний суд не досліджував і не надавав оцінки вказаним дописам.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

30 січня 2025 року НПП «Тузловські лимани» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року, а рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 серпня 2024 року залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки суду зроблені внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права. Вказує, що відповідач про судові засідання повідомлявся належним чином, зокрема через представника адвоката ОСОБА_23, який зареєстрований 
у підсистемі «Електронний суд». Вказує, що висновок суду про зміну предмета 
і підстав позову нічим не обґрунтований, не містить аналізу змісту процесуальних документів чи наявних у матеріалах справи доказів. Цей висновок суду є формальним. В цій справі позивач змінив тільки предмет спору, підстави позову залишились незмінними. Також є неправильним висновок суду про те, що допис від ІНФОРМАЦІЯ_8 року є оціночним судженням, що також підтверджено висновком експертизи і формально-логічним аналізом.

Аргументи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

21 квітня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволенняз таких підстав.

Короткий зміст фактичних обставин справи

Указом Президента України від 01 січня 2010 року № 1/2010 «Про створення Національного природного парку «Тузловські лимани» з метою збереження цінних природних та історико-культурних комплексів і об`єктів Північного Причорномор`я , відповідно до статті 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на території Татарбунарського району Одеської області було створено НПП «Тузловські лимани».

Згідно з абзацом другим пункту 1 Указом Президента України від 01 січня 
2010 року № 1/2010 «Про створення Національного природного парку «Тузловські лимани», до території НПП «Тузловські лимани» погоджено 
в установленому порядку включення 27 865 га земель державної власності, 
а саме: 2 022 га земель запасу (у тому числі 316,831 га земель Піщаної коси Чорного моря і 1 705,169 га земель водного фонду (частина озер Шагани , Алібей та Бурнас ), що надаються національному природному парку в постійне користування, і 25 843 га земель (у тому числі 3 233,18 га земель запасу, 541 га земель, що перебувають у постійному користуванні Державного підприємства «Саратське лісове господарство», 21 186,03 га земель водного фонду (частина озер Шагани , Алібей , Бурнас , а також озера Солоне, Хаджидер, Карачаус, Будури, Мартаза, Магалевське, Малий Сасик, Джаншейське) і 882,79 га прилеглої акваторії Чорного моря шириною 200 м), що включаються до складу національного природного парку без вилучення.

13 грудня 2011 року директор НПП «Тузловські лимани» підписав акт приймання-передання територій під охорону проведення першочергових природоохоронних заходів НПП «Тузловські лимани», яким було засвідчено факт передання НПП «Тузловські лимани» території загальною площею 27 865 га земель державної власності.

Розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації від 07 листопада 2017 року № 1053/А-2017 погоджено включення земельних ділянок державної власності, розпорядником яких є Одеська обласна державна адміністрація, що увійшли до складу НПП «Тузловські лимани», до заповідної зони, зон регульованої та стаціонарної рекреації, господарської зони відповідно до схеми функціонального зонування НПП «Тузловські лимани».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» опублікував такий допис (мовою оригіналу): «Нижнеднестровский 
и Тузловский Национальные парки, которые были созданы в 2008 году по Указу Президента ОСОБА_14 - НЕЗАКОННЫЕ! Уже более 12 лет территории площадью 50 тысяч гектаров лесного, водного, водно-болотного фондов 
и сельскохозяйственного назначения без каких-либо документов, фактически захвачены нелегитимными, полукриминальными структурами под названием «национальные парки» на территории Белгород-Днестровского района 
и в других местах Украины. На вышеуказанных территориях более 12 лет нарушаются права и законные интересы собственников земель, землепользователей и территориальных громад. Под крышей «руководителей» нелегетимных НацПарков процветает коррупция и браконьерство. НацПарками ВООБЩЕ не ведется какая-либо научная и охранная деятельность. Не регулируется поголовье бакланов, пеликанов и других птиц, которые уничтожают водные ресурсы. Безконтрольно распространяются инфекции 
и массово вымирают дикие животные. Таким образом от чумы 3 года назад погибло все поголовье дикого кабана. Шакалы, енотовидные собаки и лисицы, попросту, захватили указанные территории, и представляют опасность уже даже человеку. ТАК ДАЛЬШЕ ЖИТЬ НЕЛЬЗЯ, НЕТ СИЛ ТЕРПЕТЬ ПРОИЗВОЛ 
И БЕСПРЕДЕЛ НАЦПАРКОВ. Предлагаю обьединить усилия всех территориальных громад, представителей общественных организаций, управления лесного и охотничьих хозяйств, землепользователей 
и собственников земель. Привлечь депутатов и органы исполнительной власти Белгород-Днестровского района и Одесской области с целью подготовки соответствующего иска и обратиться в Суд с требованием отменить Указ Президента о создании них@ра не делающих Нижнеднестровского 
и Тузловского «национальных парков». Прекрасные, огромные территории, отданные НацПаркам, превратились в рассадник инфекций, коррупции 
и браконьерства. Тузловские лиманы вообще пересохли и превратились 
в пустыню. Мы должны немедленно отменить создание Нижнеднестровского 
и ОСОБА_16 . Спасти водные ресурсы и животный мир. Раз и навсегда поставить в этом вопросе точку. Разогнать браконьеров 
и коррупционеров. Эти территории должны служить громадам, приносить прибыль, стать местом ведения хозяйственной деятельности, вернуть охоту 
и рыбалку, создания рабочих мест, отдыха и зеленого туризма».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» опублікував такий допис (мовою оригіналу): « ОСОБА_17 - кандидатом от партии # ДоверяйДелам на Голову Дивизийской ОТГ, обсудили проблемы возникшие у собственников земли, местных жителей, предпринимателей , охотников и рыбаков после создания «Национального Природного Парка Тузловские Лиманы». Коррупция, браконьерство 
и злоупотребления псевдо руководителей НацПарка, а именно ОСОБА_7 
и ОСОБА_18 нанесли непоправимый ущерб огромной территории и природным ресурсам. Территориальные громады и предприниматели несут колоссальные финансовые потери, закрываются рабочие места, люди покидают родные поселки из-за злоупотреблений ОСОБА_7 . Уже почти 12 лет около 50 тысяч гектаров земли, лесного и водного фонда нерационально используется на территории Белгород-Днестровского района. Люди жалуются что не могут отдыхать, выпасать скот, косить траву, добывать песок, ловить рыбу, охотиться и распоряжаться землей на территории что захватили НацПарки».

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» опублікував такий допис (мовою оригіналу): «Запретили охоту, рыбалку, сенокошение, выпас скота, берегоукрепление, прочистку каналов, рекриационную и другую хозяйственную деятельность. 12 лет структуры НацПарков только проедают государственный бюджет, создают неудобства людям, препятствуют хозяйственной деятельности и уничтожают природные ресурсы. НацПарки не создали ни одного рабочего места, не оказали ни одной услуги, преследуют исключительно меркантильные цели...Яркий пример: из-за злоупотреблений и неадекватности ОСОБА_6 природный парк «Тузловские лиманы» превратился в пустыню. Тузловские лиманы пересохли на 60 %, исчезли все дикие животные и рыба. Люди стали массово выезжать из сел, прилегающих к Тузловским лиманам. Главным своим «достижением» ОСОБА_6 считают бесконтрольное увеличение популяции бакланов, каждый из которых ежедневно уничтожают от 3 кг. рыбы. 10 000 бакланов ? 3кг/рыбы = 30 тонн/сутки.../, а в год бакланы уничтожают на водоемах Белгород-Днестровского района в среднем под 20 миллионов килограмм рыбы, в то время, как все вместе взятые промысловики, любители
и даже браконьеры, максимум вылавливают в пределах 1 миллиона килограмм рыбы на водоемах Белгород-Днестовского района в год. Кроме увеличения популяции бакланов, ОСОБА_6 гордятся бесконтрольным разведением шакалов, лисиц и енотовидных собак...К запугиванию местных жителей, псевдоэколог, мошенник, браконьер и коррупционер ОСОБА_7 привлекает бандитские формирования, которые избивают недовольных, сжигают личное имущество и дескредитируют в СМИ».

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» опублікував такий допис (мовою оригіналу): «Пришло время 
с Румынскими шпионами, шакалами и коррупционерами - ОСОБА_7 и ОСОБА_18 ПОКОНЧИТЬ. Немедленно свободить земли громад и десятки тысяч людей от беспредела и злоупотреблений НацПарка. Вернуть жизнь, безопасность, рациональное использование ресурсов на благо всех людей и процветания громад, а не для обогащения нескольких коррупционеров и шакалов. Уволить 
и отдать под суд ВСЮ шайку мародеров. Провести аудит всей деятельности НацПарка «Тузловские Лиманы». Пересмотреть основания и целесообразность создания НацПарка и размера территории. Внести изменения в закон о запрете легальной охоты, рыбалки, сенокошения, выпасания скота, ведения рекреационной и другой деятельности на территориях НацПарков. Поручить СБУ провести проверку антигосударственной деятельности ОСОБА_7 по заданию иностранных государств, в частности Румынии против Украины.Установить наличие у ОСОБА_7 и ОСОБА_18 гражданства Румынии. Присечь выполнение ОСОБА_7 задания по отделению ОСОБА_19 от Украины и установить других участников этой преступной деятельности»

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» опублікував такий допис (мовою оригіналу): « ОСОБА_20 , коррупционер и бродячий активіст ( ОСОБА_7 ) решил выступить в поддержку убийцы ОСОБА_8 ..., и не смог пройти мимо меня. Обкурился и наплел очередную ересь. Хочу напомнить, коротко о том, что ОСОБА_5, стерненко и прочие бродячие циркачи в 2017 году действительно попытались у меня вымогать деньги, и приехали ко мне на причал в с. Маяки с подобными активистами 
в колличестве около 120 человек. И угрожали уничтожить мое имущество. Встреча была недолгой и пинками под зад и не только я с друзьями-охотниками, разогнали весь этот сброд. И сделаю все возможное для наведения порядка на территории Тузловских лиманов, которую незаконно захватили ОСОБА_7 - ОСОБА_18 . Сейчас невозможно зайти в ленту новостей и не наткнуться на новости из Тузловских лиманов. Какой-то лютый треш! Драки, нападения, браконьеры, охотники, шакалы, кефаль, прорвы, барсуки, гуси, трупы... Многие, особенно не местные, не понимают что происходит. А на самом деле всё просто. На волне майдана к власти в парке пришли «активисты», маскирующиеся под патриотов. Раньше они проводили акции такого плана: перекрывали трассы, штормили дельфинарий «Немо», блокировали концерты, не давали строить государству линии электропередач, возвращали лопатами (!) ОСОБА_24 морю, носили дохлых собак мэру города, проводили акции «ОСОБА_25-ЧЕРТ!» и т.п. Ну, там разные приколы... Многие знают. Получив на растерзание парк, они начали судорожно «рубить бабло». Причём делают это с таким ожесточением, как будто живут последний день. Вырубка деревьев, добыча рыбы, да и просто хищения бюджетных средств приносят отличный доход. Для того, чтобы стать монополистами в добыче рыбы, они уничтожили единственного конкурента. Правда, вместе с уничтожением конкурента, они добились того, что лиманы начали высыхать (это отдельная долгая тема). А война с охотниками привела 
к бесконтрольному увеличению поголовья шакалов. Обратите внимание! 
В прошлом году они не дали никому получить лимиты на вылов кефали. Значит, добывать рыбу в лиманах никто не имел права. Однако, ни на Привозе, ни на других рынках кефали меньше не стало. Как так? А всё просто. Кефаль добывали браконьеры, приближённые к парку. Членам секты Тузловских лиманов, которые чуть ли не молятся на своих гуру, рекомендую обратить внимание на рыболовецкую базу (там лодки, трактора, сети), которая расположена в 300 метрах от Тузловской Амазонии. Вы не хотите спросить «великих учёных»: а что здесь делает эта база? Не браконьеры ли тут обитают? От вседозволенности, бесконтрольности и на фоне постоянного пьянства, 
у наших активистов окончательно поехала крыша. Пошло лишение людей свободы, избиения, похищения имущества...Поскольку я выгнал семейство браконьееров и наркоманов из с. Маяки, и не позволил русевым наживаться на природных ресурсах Белгород-Днестровского района, в какой-то момент начался «наезд» на меня в соцсетях: «сепаратист», «бандит» и т.п.. Пошёл откровенный бред - что я, якобы, похищал его сына, какие-то лодки и т.п. Так что я имею моральное право быть резким в отношении спивающихся беспредельщиков-недоумков и всячески пытаюсь донести общественности правду об их реальном облике. Григорий Мельниченко - Председатель Белгород-Днестровского райсовета. Алкоголический бред бродячего активиста и вора…».

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 
30 серпня 2021 року у справі призначено судову лінгвістичну (семантико-текстуальну) експертизу.

Експерт Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз провів судову лінгвістичну (семантико-текстуальну) експертизу, за результатами якої складено висновок від 12 січня 2023 року № 23-226, з якого відомо таке:
- текст допису від ІНФОРМАЦІЯ_8 року, розміщеного відповідачем на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook», містить інформацію негативного характеру щодо НПП «Тузлівські лимани» та його посадових осіб: 
ОСОБА_9 в.о. директора Парку, ОСОБА_21 начальника науково-дослідного відділу Парку;
- текст допису від ІНФОРМАЦІЯ_9 року, розміщеного відповідачем на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook», містить інформацію негативного характеру щодо НПП «Тузлівські лимани» та його посадових осіб: 
ОСОБА_9 в.о. директора Парку, ОСОБА_21 начальника науково-дослідного відділу Парку;
- текст допису від ІНФОРМАЦІЯ_13 року розміщеного відповідачем на своїй соціальній мережі «Facebook» містить інформацію негативного та образливого характеру щодо НПП «Тузлівські лимани» та його посадових осіб: 
ОСОБА_9 в.о. директора Парку, ОСОБА_21 начальника науково-дослідного відділу Парку;
- текст допису від ІНФОРМАЦІЯ_11 року розміщеного відповідачем на своїй соціальній мережі «Facebook», містить інформацію негативного та образливого характеру щодо НПП «Тузлівські лимани» та його посадових осіб: 
ОСОБА_9 в.о. директора Парку, ОСОБА_21 начальника науково-дослідного відділу Парку;
- текст допису від ІНФОРМАЦІЯ_12 року розміщеного відповідачем на своїй соціальній мережі «Facebook», містить інформацію негативного та образливого характеру щодо НПП «Тузлівські лимани» та його посадових осіб:
ОСОБА_9 в.о. директора Парку, ОСОБА_21 начальника науково-дослідного відділу Парку;
- тексти дописів від ІНФОРМАЦІЯ_8 року, від ІНФОРМАЦІЯ_9 року, від 
ІНФОРМАЦІЯ_13 року, від ІНФОРМАЦІЯ_12 року відповідач на своїй сторінці 
у соціальній мережі «Facebook» виклав у формі тверджень.
- текст допису від ІНФОРМАЦІЯ_11 року, розміщеного відповідачем на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook», викладено у формі оціночних суджень.

Мотиви, якими керується Верховний Суд

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Оцінка аргументів касаційної скарги

Щодо аргументів про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи

Згідно зі статтею 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Порядок виклику та вручення судових повісток визначено у статтях 128, 130 ЦПК України.

У частині другій статті 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Згідно з частиною п`ятою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, 
а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, 
а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня
2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

01 липня 2024 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області направив ОСОБА_1 судову повістку про виклик на 20 серпня 2024 року о 11:00 год (т. 2, а. с. 173), яка повернулася з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т. 2, а. с. 174).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі 
№ 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18) викладено висновок, що «приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18 (провадження
№ 61-13667сво21) зроблено правовий висновок про те, що обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання
є реалізацією однієї із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, а й основних засад (принципів) цивільного судочинства».

Відомостей про отримання ОСОБА_1 судової повістки-повідомлення про розгляд справи 20 серпня 2024 року о 11:00 год в матеріалах справи немає.

20 серпня 2024 року за наслідками розгляду справи суд першої інстанції видалився до нарадчої кімнати.

21 серпня 2024 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області ухвалив рішення та оголосив вступну і резолютивну частини 
(т. 2, а. с. 180, 181).

Таким чином, матеріали справи не містять доказів про повідомлення 
ОСОБА_1 про судове засідання, призначене на 20 серпня 2024 року 
о 11:00 год.

В матеріалах справи також немає відомостей про направлення судової повістки-повідомлення про розгляд справи 20 серпня 2024 року о 11:00 год представнику ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, справа в суді першої інстанції була розглянута 
за відсутності ОСОБА_1 і його представника, які не були належним чином повідомлені про час і місце слухання справи відповідно до статей 128-130 ЦПК України.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки-повідомлення, є порушенням статті 6 Конвенції, а також порушенням статей 128, 130 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Аналіз апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_22 свідчить проте, що заявник в касаційній скарзі наводив аргументи про те, що сторона відповідача не була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, апеляційний суд звернув увагу на зазначені норми закону і зробив обґрунтований висновок про відсутність 
в матеріалах справи доказів належного повідомлення сторони відповідача про дату, час і місце розгляду справи, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Таким чином аргументи касаційної скарги про те, що сторона відповідача була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи судом першої інстанції, не знайшли свого підтвердження.

Щодо аргументів про зміну предмета позову

У частині першій статті 13 зазначеного Кодексу визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина третя цієї ж статті прямо декларує, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону 
і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункти 4, 5 частини другої статті 175 ЦПК України).

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (частина шоста статті 175 ЦПК України).

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів - предмета і підстави позову.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права або охоронюваного законом інтересу (постанови від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), від 11 вересня 
2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19), від 24 квітня 2024 року у справі № 657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23)).

Від підстав позову слід відрізняти правові підстави позову (юридичне обґрунтування позову) - юридичну кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови 
в позові, оскільки суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно надати правову кваліфікацію спірним правовідносинам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 
2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 25 червня 2019 року у справі 
№ 924/1473/15, від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц, від 04 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі 
№ 487/10132/14-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 08 червня 2021 року у справі 
№ 662/397/15-ц, від 15 червня 2021 року у справі № 916/585/18 та у справі 
№ 904/5726/19, від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20, від 22 вересня 2021 року у справі № 904/2258/20, від 12 жовтня 2021 року у справі 
№ 910/17324/19).

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає в позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (постанови Верховного Суду 
в складі Касаційного цивільного суду від 03 липня 2024 року у справі 
№ 759/17146/20 (провадження № 61-7914св23), від 22 травня 2024 року у справі № 128/285/18 (провадження № 61-15740св23), Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 01 липня 2024 року у справі 
№ 908/1884/23, від 25 квітня 2024 року у справі № 927/977/23 та інші).

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 квітня 2024 року у справі 
№ 657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23) виснувала, що в разі надходження до суду такої заяви, суд, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як подання іншого (ще одного) позову чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Оскільки предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені, зокрема статтею 16 ЦК України, то зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки в разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Водночас збільшення або зменшення розміру позовних вимог треба розуміти відповідно як збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Збільшенням розміру позовних вимог не може бути заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені в тексті позовної заяви.

Заяву про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом 
у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які позивач первісно не визначив підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 квітня 2024 року у справі 
№ 657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23) зазначила, що, оскільки положення частини третьої статті 49 ЦПК України виключають можливість одночасної зміни предмета і підстав позову, то в разі подання позивачем заяви 
в підготовчому засіданні, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, суд повинен відмовити у прийнятті такої заяви та повернути заявникові. Водночас позивач не позбавлений права звернутися до суду з новим позовом 
у встановленому законом порядку.

Звертаючись до суду з цим позовом у січні 2021 року, позивач просив визнати інформацію про неправомірну бездіяльність НПП «Тузловські лимани», поширену ОСОБА_1 під час зустрічі з виборцями в с. Дивізія, недостовірною та зобов`язати ОСОБА_1 спростувати це твердження, 
а також визнати недостовірною інформацію, що містить звинувачення Парку 
в бездіяльності, яка поширена ОСОБА_1 у соціальній мережі «Facebook», і зобов`язати ОСОБА_1 спростувати це твердження.

Вказані обставини стосувались подій, які відбулись ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Під час розгляду справи, а саме 11 червня 2024 року, НПП «Тузловські лимани» подав заяву про зміну предмета позову, у якій просив визнати недостовірною та зобов`язати ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію, яку він поширював під час проведення передвиборчої агітації як кандидат 
у депутати Білгород-Дністровської районної ради, а також у дописах від 
ІНФОРМАЦІЯ_8 року, від ІНФОРМАЦІЯ_9 року, від ІНФОРМАЦІЯ_13 року, від 
ІНФОРМАЦІЯ_12 року у соціальній мережі «Facebook».

Заява про зміну предмета позову від 11 червня 2024 року фактично є новим позовом, оскільки в ній зазначені самостійні матеріально-правові вимоги та одночасно на їх обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) 
і норми права (юридичні підстави), які позивач первісно не визначав підставою позову, що сукупно дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Отже, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що НПП «Тузлівські лимани» подав не заяву про зміну предмета позову, а заяву, в якій містилися нові вимоги, яких не було в первісному позові, поданому до суду у січні 
2021 року. 

За таких обставин апеляційний суд правильно не надав оцінки дописам від 
ІНФОРМАЦІЯ_9 року, від ІНФОРМАЦІЯ_13 року, від ІНФОРМАЦІЯ_12 року 
у соціальній мережі «Facebook», оскільки це є виходом за межі позовних вимог, викладених у позові від 05 січня 2021 року. 

Щодо суті заявлених вимог

Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір (частини перша та друга статті 34 Конституції України).

За змістом частини третьої цієї статті, здійснення вказаних прав може бути обмежене законом, зокрема, для захисту репутації або прав інших людей.

Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів (речення перше та друге пункту 1 статті 10 Конвенції).

За змістом пункту 2 статті 10 Конвенції здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом 
і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону України «Про інформацію» право на інформацію може бути обмежене законом, зокрема, для захисту репутації або прав інших людей.

Інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб`єкт відносин 
у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями (частини перша та друга статті 200 ЦК України).

Честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством (частина перша статті 201 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 94 ЦК України юридична особа має, зокрема, право на недоторканність її ділової репутації; особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Юридичним складом, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується позивача; в) така інформація 
є недостовірною, тобто не відповідає дійсності; г) поширення інформації порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно та своєчасно реалізувати особисте немайнове право (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (пункт 6.32)).

Під час вирішення спору про визнання недостовірною та спростування інформації слід застосовувати загальні норми статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору слід встановити не лише наявність підстав для визнання недостовірною та спростування інформації, але й визначити, чи було порушене цивільне право, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, у чому полягає його порушення. Залежно від цього визначається належний спосіб захисту права 
у разі його порушення. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 квітня 2021 року 
у справі № 910/1255/20).

На позивача покладений загальний тягар доведення позову: 1) факту поширення недостовірної інформації та 2) недостовірності цієї інформації (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 758/13555/21).

Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення, не може бути зобов`язана доводити їхню правдивість, оскільки це 
є порушенням свободи вираження поглядів (див. постанову Верховного Суду 
у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 569/5269/16-ц).

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (частина перша та абзац перший частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію»).

Судження вважається таким, що має оціночний характер, якщо воно виражає ставлення автора до змісту висловленої ним думки, що пов`язано з такими психологічними станами як віра, впевненість чи сумнів. Якщо ж зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлювання думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції (рішення у справі «Лінгенс проти Австрії» від 08 липня 1986 року). Однак, навіть якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (рішення ЄСПЛ 
у справі «Де Хаес і Гійселс проти Бельгії» від 24 лютого 1997 року, пункт 47).

В постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 761/33563/20 (провадження № 61-9907св20) вказано, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. 

Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, а й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення ЄСПЛ у справі «Карпюк та інші проти України» від 06 жовтня 2015 року). 

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19. 

Суд враховує при цьому правову позицію ЄСПЛ щодо різниці між поняттями «оціночне судження» та «факти». Так, у пункті 39 рішення ЄСПЛ від 28 березня 2013 року у справі «Нова Газета і Бородянський проти росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню, і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. Також у рішенні зазначено, що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки. 

ЄСПЛ також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене, та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: факти, що вважаються загальновідомими; підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; посилання на незалежне дослідження. 

Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, 
а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність як особистих немайнових прав. За своїм характером судження 
є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Отже, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні статті 10 Конвенції. 

У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 760/23818/20 (провадження № 61-2235св22) зазначено, що фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить 
в основі захисту права на честь та гідність як особистих немайнових прав. За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки 
і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Отже, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. 

У постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 203/360/20 (провадження № 61-17422св20) зазначено, що законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків, не можуть бути предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), 
а публічні особи мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики.

Для того щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацією фактів.Судження - це те саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів (див. постанову Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі 
№ 757/10886/20-ц).

Подібні висновки щодо необхідності визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням або оціночним судженням, при вирішенні питання про визнання такої інформації недостовірною містяться також у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі 
№ 545/3721/15-ц (провадження № 61-14641св18), від 04 липня 2018 року 
у справі № 761/7795/17 (провадження № 61-969св18), від 01 липня 2018 року 
у справі № 757/33799/15-ц (провадження № 61-2846св18), у постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 6-639цс17.

Поширена ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_1 на особистій сторінці 
в соціальній мережі «Facebook» спірна інформація є власною думкою відповідача, оціночним судженням, оскільки автор висловив лише власні переконання та погляди щодо дій позивача, без прив`язки до конкретних даних. Відповідач висловив свою думку, використовуючи провокативну риторику та інші характерні для оціночних суджень мовно-стилістичні засоби.

Зазначені оспорювані висловлювання щодо позивача є оціночними судженнями, оскільки відображають власні думки відповідача.

Чинне законодавство не передбачає притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів),а публічні особи мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики.

Конструкція спірного допису свідчить про відсутність категоричності у поданій інформації та про відсутність необхідності перевірки її правдивості.

Враховуючи характер оспорюваної інформації, контекст подій, які зумовили її поширення, колегія суддів вважає, що спірна публікація не містить фактичних відомостей, тверджень чи звинувачень позивача, зокрема й у вчиненні адміністративних чи кримінальних правопорушень, а є власною суб`єктивною думкою, критикою та оцінкою, наданою відповідачем. 

Верховний Суд не встановив підстав вважати, що оспорювана інформація від 
ІНФОРМАЦІЯ_8 року, з огляду на її суб`єктивний і оціночний характер, контекст, 
у якому відбулося її поширення, та відомості про сторін цієї справи, є такою, що підлягає спростуванню в судовому порядку. 

Аргументи заявника про неврахування висновків Верховного Суду, наведених 
у касаційній скарзі, є безпідставними, оскільки висновки, зроблені апеляційним судом у цій справі, не суперечать висновкам Верховного Суду у справах, зазначених заявником у касаційній скарзі.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками судів щодо встановлених обставин справи та необхідності переоцінки доказів. При цьому згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови Одеського апеляційного суду від 12 грудня 
2024 року - без змін, оскільки підстав для її скасування немає.

З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Національного природного парку «Тузловські лимани» залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська