ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 Справа № 917/1942/25 

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши після виходу з відпустки у спрощеному провадженні матеріали справи
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна», 04073, м. Київ, вул. Куренівська, 18, оф. 7-Б, код ЄДРПОУ 41668417,
до Приватного підприємства «Будівельний двір», 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, бульвар Українського Відродження, 4, офіс 302, код ЄДРПОУ 36007545,
про стягнення 43 007,62 грн,

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:
Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна» до Приватного підприємства «Будівельний двір» про стягнення 43 007,62 грн заборгованості за договором оренди № А00190430 від 25.10.2024 р.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.10.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:
Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не вносив орендну плату за користування майном за договором оренди частини нерухомого майна (нежитлового приміщення) № 118 від 01.01.2023 р. № А00190430 від 25.10.2024 р., чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом. 
Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував.
Копія ухвали про відкриття провадження у даній справі, що направлялась на адресу відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, була повернута до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній».
Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Враховуючи, що ухвала про відкриття провадження у справі направлялась на адресу відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, він вважається таким, що повідомлений належним чином про судовий розгляд даної справи. Крім того, ухвала суду була своєчасно розміщена судом у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Таким чином, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом, про покладені на нього обов`язки та його процесуальні права.
Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Під час розгляду справи по суті суд дослідив усі письмові докази, що містяться в матеріалах справи та встановив, що їх достатньо для вирішення спору, у зв`язку з чим вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:
25.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна» та Приватним підприємством «Будівельний двір» було укладено Договір оренди бурового обладнання № А00190430 (а.с. 8-10).
Згідно з п. 1.1 вказаного Договору Орендодавець (ТОВ «Будпрокат-Україна») передає, а Орендар (ПП «Будівельний двір») приймає в тимчасове оплатне користування будівельне та інше обладнання, яке є об`єктом власності Орендодавця. Орендар використовує отримане за цим Договором обладнання у власній господарській діяльності, дотримуючись вимог законодавства України та положень цього Договору. Орендар зобов`язується повернути обладнання на визначених цим Договорам умовах.
Найменування обладнання, що передається в оренду, його комплектація, заставна вартість, ціна оренди, мінімальний строк оренди вказуються у відповідному Додатку та Акті передачі обладнання у тимчасове користування до цього Договору, яке є невід`ємною частиною Договору (п. 1.2 Договору).
Відповідно до п. 4.2.2 Договору за домовленістю Сторін обладнання за даним Договором може бути передано в оренду на невизначений строк, при цьому в Додатку до цього Договору та/або Акті передачі Сторони зазначають тільки дату початку перебігу строку оренди. Обладнання вважається переданим в оренду на невизначений строк до моменту отримання Орендарем вимоги Орендодавця про повернення Обладнання у визначений Орендодавцем строк або дату.
Згідно з Додатком до Договору та Актом передачі обладнання в тимчасове користування від 25.10.2024 р. позивач передав відповідачу в оренду обладнання, а саме: Балон пропановий (50 л), 4 шт., вартістю 8 207,62 грн, з вартістю оренди 480,00 грн/доба, час початку оренди – 25.10.2024 р. о 17:31, мінімальний строк оренди – 3 доби.
Пунктом 6.2.1 Договору передбачено, що Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату.
Відповідно до п. 8.1 Договору № А00190430 від 25.10.2024 р. він набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даним Договором.
За даними ТОВ «Будпрокат-Україна», відповідач розрахунки за оренду обладнання не здійснював, що стало підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства «Будівельний двір» 43 007,62 грн, з яких 31 600,00 грн – заборгованість за договором оренди № А00190430 від 25.10.2024 р., 3 200,00 грн – штрафна санкція, 8 207,62 грн – вартість орендованого майна.
Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: Договір оренди № А00190430 від 25.10.2024 р., Додаток до Договору та Акт передачі обладнання в тимчасове користування від 25.10.2024 р., акти надання послуг № 639 від 31.01.2025 р., № 1202 від 28.02.2025 р., № 1440 від 11.03.2025 р. та № 2008 від 11.03.2025 р., повідомлення (вимога) від 03.10.2025 р. та ін.
Докази відповідача в спростування вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна» в матеріалах справи відсутні.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:
Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України).
Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Згідно з п. 3.2 Договору оренди № А00190430 від 25.10.2024 р. якщо обладнання за цим Договором було передано в оренду на невизначений строк згідно п. 4.2.2 даного Договору, оплата орендної плати здійснюється згідно умов вказаних у відповідному Додатку, але не пізніше 5-го числа місяця наступного за звітнім. В будь-якому разі Орендар зобов`язаний сплатити суму орендної плати за весь час фактичного користування Обладнанням протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання Орендарем відповідної вимоги або рахунку-фактури від Орендодавця, яку останній має право надіслати в будь-який час протягом всього строку оренди Обладнання.
При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.
Вказані правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30.01.2025 у справі № 910/18530/23 та від 11.02.2025 р. у справі № 914/1314/24, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України мають враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
У матеріалах справи містяться належним чином засвідчені копії опису вкладення до цінного листа, накладної та фіскального чека АТ «Укрпошта», що підтверджують направлення відповідачу позовної заяви про стягнення заборгованості за договором оренди № А00190430 від 25.10.2024 р. (а.с. 18).
Отже, з урахуванням приписів п. 3.2 вказаного Договору строк оплати орендної плати за вказаним Договором є таким, що настав.
Згідно з розрахунками, що містяться в позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна» у даній справі, вартість послуг з оренди Обладнання за договором № А00190430 від 25.10.2024 р. за період з 31.01.2025 р. по 11.03.2025 р. становить 33 600,00 грн.
При цьому, як стверджує позивач, Приватним підприємством «Будівельний двір» було сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна» гарантійний платіж за договором оренди № А00190430 від 25.10.2024 р. в розмірі 2 000,00 грн.
Доказів сплати залишку заборгованості за вказаним договором суду не надано.
Враховуючи викладене, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 31 600,00 грн заборгованості за Договором оренди № А00190430 від 25.10.2024 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна» також заявлено до стягнення з Приватного підприємства «Будівельний двір» кошти в розмірі 3 200,00 грн, які, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем визначено як штрафна санкція за неповернення обладнання.
Однак, позивачем не надано жодного розрахунку зазначеного штрафу, а тому суд на підставі лише розміру основної заборгованості за Договором оренди № А00190430 від 25.10.2024 р. позбавлений можливості встановити обґрунтований розмір вказаних позовних вимог.
Крім того, згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).
Водночас серед положень укладеного сторонами договору чи актів цивільного законодавства не міститься норм, що могли би бути підставою для нарахування позивачем штрафної санкції у розмірі, зазначеному в позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна» у даній справі.
Отже, оскільки характер наданих позивачем матеріалів виключає можливість встановити підстави виникнення зазначеної заборгованості та перевірити чи виникла вказана позивачем заборгованість саме внаслідок порушення відповідачем умов Договором оренди № А00190430 від 25.10.2024 р., а також які саме умови цього договору могли бути порушені відповідачем, підстави для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна» у цій частині відсутні.

У пункті 6.2.10 Договору оренди № А00190430 від 25.10.2024 р. сторони також узгодили, що Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцю за Актом повернення обладнання з тимчасового користування (оренди) в комплектному і технічно справному стані після закінчення терміну оренди або протягом 2-х діб з моменту отримання вимоги від Орендодавця.
Згідно з п. 4.4 Договору у випадку не повернення обладнання у зв`язку із закінченням терміну оренди в дводенний строк, Орендодавець має право відмовитися від прийняття обладнання, про що зобов`язаний письмово сповістити Орендаря. Орендар у такому випадку зобов`язаний відшкодувати Орендодавцеві вартість обладнання протягом 7 днів з моменту закінчення терміну оренди та/або з отримання письмового повідомлення про відмову від прийняття обладнання.
У матеріалах позовної заяви міститься повідомлення (вимога) Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна» (а.с. 16), у якій позивач, зокрема, заявив про відмову від прийняття обладнання, а саме Балон пропановий (50 л), 4 шт., вартістю 8 207,62 грн, переданого згідно з Актом передачі обладнання в тимчасове користування від 25.10.2024 р., та компенсувати вартість обладнання. Також до позову додано докази направлення вказаного повідомлення (вимоги) на адресу відповідача (а.с. 18).
Отже позивач належним чином реалізував своє право, передбачене Договором № А00190430 від 25.10.2024 р., на отримання від Приватного підприємства «Будівельний двір» відшкодування вартості переданого в оренду майна.
Натомість відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань не відшкодував позивачу вартість обладнання в розмірі 8 207,62 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зазначені вимоги ТОВ «Будпрокат-Україна» є обґрунтованими та правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).
Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна» в частині стягнення з Приватного підприємства «Будівельний двір» 31 600,00 грн – заборгованість за договором оренди № А00190430 від 25.10.2024 р., 8 207,62 грн – вартість орендованого майна. В решті позовних вимог слід відмовити.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 242,16 грн.
Керуючись ст.ст. 129, 130, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -  
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Приватного підприємства «Будівельний двір» (39600, Полтавська обл., м. Кременчук, бульвар Українського Відродження, 4, офіс 302, код ЄДРПОУ 36007545) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 18, оф. 7-Б, код ЄДРПОУ 41668417) 31 600,00 грн – заборгованість за договором оренди № А00190430 від 25.10.2024 р., 8 207,62 грн – вартість орендованого майна; 2 242,16 грн судового збору.
3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.
4. В іншій частині позову – відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 03.02.2026 р.

Суддя О.С. Мацко