Справа № 134/53/26
3/134/32/2026
ПОСТАНОВА 
Іменем України
26 січня 2026 року селище Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Швець Л.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого робітником ТОВ «Вінницька Птахофабрика «Наша Ряба», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 675903 від 01.01.2026 року, ОСОБА_1 01 січня 2026 року близько 19 години 59 хвилин, перебуваючи в АДРЕСА_1 виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою в адресу своєї дружини ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 675780 від 01.01.2026 року, ОСОБА_1 01 січня 2026 року близько 19 години 59 хвилин в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані сп`яніння вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 у присутності неповнолітнього пасинка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме виражався в сторону дружини нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода його психологічному здоров`ю.
За результатами автоматичного розподілу судових справ обидві справи передано на розгляд судді Швець Л.В.
Оскільки, до адміністративної відповідальності притягується одна і та ж особа, яка вчинила однорідні адміністративні правопорушення, то для повноти і об`єктивності розгляду справ, вважаю за необхідне об`єднати справи в одну та розглянути їх в одному провадженні. На підставі викладеного, керуючись ст. 36 КУпАП, адміністративні справи № 134/53/26 (провадження 3/134/32/2026) та 134/54/26 (провадження 3/134/33/2026) необхідно об`єднати в одну справу за № 134/53/26.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що святкував з своєю дружиною ОСОБА_2 . Новий рік, хоча спиртні напої він не вживає, але в той день випив з дружиною вина, потім прийшли друзі і він вживав коньяк, що далі було не пам`ятає, але як розказувала дружина, він почав сваритись, кидався речами та вживав нецензурні слова. Зі слів дружини поліцію викликав пасинок. В медичний заклади ні його дружина, ні пасинок не звертались так, як він їх не бив та вважає, що будь-яку шкоду їхньому здоров`ю не завдав. На сьогодні вони помирились, як з дружиною так і з пасинком. Дружина не змогла прийти на судове засідання, оскільки їхня дитина, якій 4 роки захворіла і дружина з нею вдома.
Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи дійшов до наступного.
Відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП наступає за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Разом з тим, 19.12.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 3733-IX від 22 травня 2024 року, яким статтю 173-2 КУпАП викладено у новій редакції та відповідно до частини 1 якої адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, з 19.12.2024 року обов`язковою умовою настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є наслідки правопорушення у вигляді заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, натомість подібне діяння, яким така шкода не була завдана, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності (ст. 9 КУпАП).
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених 
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Матеріали справи не містять жодних доказів завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 внаслідок вчинених ОСОБА_1 дій фізичного та психологічного характеру, не вказує про такі наслідки і потерпіла ОСОБА_2 . В своїх письмових поясненнях потерпіла ОСОБА_2 від 01.01.2026 року вказала, що протягом дня вона зі своїм чоловіком ОСОБА_1 розпивали спиртні напої та відпочивали, при спілкуванні вони розмовляли на підвищених тонах, а її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неправильно її зрозумів та зателефонував до лінії 102, та повідомив, що ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство в сім`ї, хоча насправді даного факту не було. Із пояснень потерпілої ОСОБА_2 не вбачається, що ОСОБА_1 завдав їй будь якої шкоди, як фізичної так і психологічної. Такі відомості не містяться і в матеріалах адміністративної справи.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Слід зазначити, що суд не може самостійно встановлювати обставини вчинення адміністративного правопорушення та розглядає справу в межах обставин правопорушення, які зазначені в протоколі.
Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення. В даній адміністративній справі і протокол не містить відомостей про завдання будь-якої шкоди потерпілій, особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Гучна розмова на підвищених тонах та сварка не є достатнім доказом на підтвердження здійснення правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а також відповідно до письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 випливає, що її син невірно зрозумів гучну розмову між нею та її чоловіком.
Таким чином, беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Стосовно складеного протоколу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП (протокол серії ВАД № 675780 від 01.01.2026 року), суд зазначає наступне.
Відповідно до диспозиції ч.2 ст.173-2 КУпАП, правопорушенням є діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що особою, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; дитина, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 675780 від 01.01.2026 року вказано, що ОСОБА_1 у присутності свого неповнолітнього свого пасинка вчинив відносно своєї дружини домашнє насильство. При цьому даний протокол про адміністративне правопорушення не містить в описі суті вчиненого адміністративного правопорушення дій ОСОБА_1 , який перебував в стані сп`яніння вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 у присутності неповнолітнього пасинка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим могла бути завдана шкода його психологічному здоров`ю.
Натомість Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» №3733-IX від 22.05.2024 було внесено зміни до ст. 269 КУпАП («Потерпілий»), відповідно до якої, якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.
Тобто, якщо правопорушення вчинено не відносно малолітніх дітей, а тільки у їх присутності, то вказані діти визнаються потерпілими і у працівників поліції не має необхідності складати окремий протокол, так як жодних дій по відношенню до дітей вчинено не було.
Отже, вчинення домашнього психологічного насильства в присутності неповнолітньої дитини не може свідчити про наявність складу ще одного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.
Таким чином, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 675780 від 01.01.2026 року підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, також зважаючи на відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 675780 від 01.01.2026 року.
Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 247 п. 1, 283, 284, 294 КУпАП, суддя -

постановила:

Справи № 134/53/26 та 134/54/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення об`єднати в одне провадження для їх спільного розгляду, присвоївши об`єднаній справі № 134/53/26 (номер провадження 3/134/32/2026). 
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена через Крижопільський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови. 

Суддя