ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року	Львів	Справа № 300/2082/25 пров. № А/857/36199/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі № 300/2082/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, 

місце ухвалення судового рішення 	м. Івано-Франківськ	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження	
суддя у І інстанції	Микитюк Р.В.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	
ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 18.12.2024 №091630000057 про відмову позивачці у переведенні на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" та зобов`язання ГУ ПФУ в Черкаській області перевести позивачку з 11.12.2024 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування" від 09.07.2003 №1058, на пенсію за віком на умовах статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 №3723-XII, врахувавши при обчисленні розміру пенсії довідки про складові заробітної плати, видані Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області за №№188/09-19-10-02, 189/09-19-10-02 від 10.12.2024.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі № 300/2082/25 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 18.12.2024 №091630000057 про відмову у переведенні на пенсію за віком ОСОБА_1 згідно Закону України "Про державну службу".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код ЄДРПОУ - 21366538, вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси, Черкаська область, 18000) зарахувати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до стажу періоди її роботи з 19.01.2006 по 03.12.2024 в органах державної податкової служби та перевести на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", починаючи з 11.12.2024.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код ЄДРПОУ - 21366538, вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси, Черкаська область, 18000) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що позивач станом на 01.05.2016 працювала на посаді старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування екологічного податку, рентної плати та місцевих податків Івано Франківської ОДПІ, що не відноситься до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу”. Посадовим особам контролюючих органів згідно зі статтею 343.1 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання, і, відповідно, вказані посади не належать до посад, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу”. З огляду на зазначене, Головним управлінням правомірно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.
Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлена шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII - 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-XII вік і страховий стаж.
Суд звернув увагу на те, що як Законом №889-VIII, так і нормами раніше чинних Законів №3723-XII, №509-XII та Порядком №283 було передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів, враховуючи те, що позивач з 19.01.2006 по 03.12.2024 працювала в органах державної податкової служби, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), а також те, що вона одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, то всі періоди роботи (служби) позивача на посадах податкової служби підлягають до зарахування до стажу державної служби.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання провести розрахунок та виплату пенсії державного службовця з врахуванням довідок про складові заробітної плати, то така є передчасною.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за № 1058-IV.
Позивачка, 11.12.2024 звернулася із відповідною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській із заявою про перехід на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".
Рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області від 18.12.2024 №091630000057 відмовлено позивачці у переведенні пенсії з виду на вид (а.с.21).
Відмова мотивована тим, що згідно даних трудової книжки позивачки станом на 01.05.2016 вона обіймала посаду старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування екологічного податку, рентної плати та місцевих податків в Івано-Франківській оДПІ, що не відноситься до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII. Враховуючи наведене, прийнято рішення про відмову ОСОБА_2 у перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю законних підстав (а.с.21).
Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), який також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України «Про державну службу».
01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі як і раніше - Закон №889-VIII), згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Так, частиною першою статті 37 Закону №3723-XII визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011- страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
До набрання чинності Законом №889-VIII - 01.05.2016, право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.
Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-XII передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Відтак, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після набрання чинності Законом №889-VIII - 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-XII вік і страховий стаж.
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (далі Закон №509-XII) (чинного до 19.11.2012), правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, Законом України «Про державну службу».
Частина сьома статті 15 Закону №509-XII визначає, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.
Відповідно до частини восьмої статті 15 Закону №509-XII посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.
Частина четверта статті 15 Закону №509-XII передбачає, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).
Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що цією нормою було установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.
Згідно з положеннями статті 6 Закону №509-XII, видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.
З системного аналізу вказаних норм вбачається, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Згідно абзацу 2 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (чинного до набрання законної сили Законом №889-VIII, далі як і раніше Порядок №283), до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів
Відомостями трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 08.08.1978 підтверджується, що ОСОБА_1 , серед іншого, працювала:
19.01.2006 - призначена на посаду державного податкового інспектора відділу обліку та звітності, як така, що успішно пройшла стажування;
11.03.2006 - присвоєно спеціальне звання "Інспектор податкової служби III рангу";
15.01.2007 - переведена на таку ж посаду сектору адміністрування податку на прибуток відділу оподаткування юридичних осіб;
01.02.2007 - призначена на таку ж посаду відділу адміністрування податку на прибуток управління оподаткування юридичних осіб;
17.04.2007 - призначена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу обліку та звітності управління обліку та звітності, як така, що успішно пройшла стажування;
06.07.2007 - переведена на таку ж посаду відділу обліку та звітності;
24.09.2007 - призначена на посаду державного податкового інспектора відділу обліку та звітності;
23.11.2010 - призначена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу обліку та звітності, як така, що успішно пройшла стажування;
23.11.2010 - присвоєно чергове спеціальне звання "Інспектор податкової служби II (другого) рангу";
05.03.2012 - звільнена з роботи в порядку переведення в Державну податкову інспекцію у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області Державної податкової служби п. 5 ст. 36 КЗпП України;
06.03.2012 - у зв`язку з реорганізацією ДПІ в місті Івано-Франківськ та утворенням ДПІ у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області Державної податкової служби призначена на посаду державного податкового інспектора відділу організації погашення податкового боргу управління погашення податкового боргу в порядку переведення з ДПІ в місті Івано-Франківськ;
26.06.2013 - звільнена з роботи в порядку переведення в Державну податкову інспекцію у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, п. 5 ст. 36 КЗпП України;
27.06.2013 - призначена на посаду старшого державного інспектора відділу місцевих податків і зборів, плати за землю управління оподаткування та контролю об`єктів і операцій в порядку переведення з ДПІ у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області Державної податкової служби;
17.12.2013 - присвоєно спеціальне звання "Інспектор податкової та митної справи II рангу";
26.03.2015 - переведена на посаду старшого державного інспектора відділу місцевих, ресурсних, рентних та неоподаткованих платежів управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області;
21.08.2015 - переведена на посаду головного державного інспектора відділу' місцевих, ресурсних, рентних та неоподаткованих платежів управління оподаткування юридичних осіб, як така, що успішно пройшла стажування;
17.12.2015 - присвоєно спеціальне звання "Інспектор податкової та митної справи І рангу";
21.03.2016 - переведена на посаду старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування екологічного податку, рентної плати та місцевих податків управління податків і зборів з юридичних осіб;
07.08.2017 - звільнена з роботи в порядку переведення в Головне управління ДФС в Івано-Франківській області, п. 5 ст. 36 КЗпП України, п. 2 ч. 1 ч. 2 ст. 41 Закону України "Про державну службу";
08.08.2017 - прийнята на посаду старшого державного ревізора-інспектора відділу камеральних перевірок податкової звітності ДПІ у м. Івано-Франківську управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС в Івано-Франківській області на час відсутності основного працівника ОСОБА_3 , яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до фактичного виходу її на роботу в порядку переведення з ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області;
06.12.2017 - переведена на посаду старшого державного ревізора – інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб Івано-Франківського управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області на час відсутності основного працівника ОСОБА_3 , яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до фактичного виходу її на роботу;
10.05.2018 - звільнена з роботи в порядку переведення в Тисменицьку оДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області п. 5 ст. 36 КЗпП України, п. 2 ч.1 ст. 41 Закону України "Про державну службу";
11.05.2018 - призначена на посаду головного державного інспектора відділу обслуговування платників в порядку переведення з Івано-Франківського управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області;
19.09.2018 - звільнена з роботи в порядку переведення в ГУ ДФС в Івано-Франківській області п. 5 ст. 36 КЗпП України, п. 2 ч.1 ст. 41 Закону України "Про державну службу";
20.09.2018 - призначена на посаду старшого державного інспектора відділу інформаційних технологій Тисменицького управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області в порядку переведення з Тисменицької оДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області;
03.10.2019 - звільнена з посади старшого державного інспектора відділу інформаційних технологій Тисменицького управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області в порядку переведення для подальшої роботи в ГУ ДПС в Івано-Франківській області п. 5 ст. 36 КЗпП України;
04.10.2019 - призначена на посаду старшого державного інспектора відділу інформаційних технологій Тисменицького управління ГУ ДПС в Івано-Франківській області в порядку переведення з Івано-Франківського управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області;
07.09.2020 - переведена на посаду старшого державного інспектора Тлумацької державної податкової інспекції;
21.12.2020 - звільнена з посади в порядку переведення для подальшої роботи до ГУ ДПС в Івано-Франківській області, п. 2 ч.1 ст. 41 Закону України "Про державну службу";
22.12.2020 - призначена на посаду старшого державного інспектора Тлумацької державної податкової інспекції в порядку переведення з ГУ ДПС в Івано-Франківській області;
12.11.2024 переведена на посаду старшого державного інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб у галузі оптової та роздрібної торгівлі, ремонту автотранспортних засобів та мотоциклів управління оподаткування юридичних осіб;
03.12.2024 - припинено державну службу та звільнена з посади у зв`язку з виходом на пенсію, п.7 ч. І та ч, 3 ст.83 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2025 №889-VIII) (а.с.13-20).
Зважаючи на те, що як Законом №889-VIII, так і нормами раніше чинних Законів №3723-XII, №509-XII та Порядку №283 було передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів, враховуючи те, що позивач з 03.07.1995 по 16.06.2010 працювала в органах державної податкової служби, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), а також те, що вона одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, то всі періоди роботи (служби) позивача на посадах податкової служби підлягають до зарахування до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».
При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Відповідно до пунктів 343.1 - 343.2 статті 343 Податкового кодексу України, посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.
Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.
У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.
Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати, визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 №839, що був чинним до 16.10.2020 (далі - Порядок №839).
Згідно з пунктом 9 Порядку №839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.
Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.
За приписами пункту 4 Порядку №839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.
Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в цьому випадку - податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.
Тобто спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою №306.
Отже, колегія суддів зазначає, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Відтак, враховуючи досягнення позивачем пенсійного віку, наявність достатнього страхового стажу та стажу державної служби станом на 01.05.2016 (понад 20 років), наявні підстави для призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ.
Також, апелянт вказує, про те, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. 
Однак колегія суддів такий висновок не приймає та вважає за необхідне навести висновок Верховного Суду, викладений, зокрема у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №227/3208/16-а, відповідно до якого визначено, що повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними. У той же час, відповідно до висновків Верховного Суду, викладеним у постановах від 12 вересня 2019 у справі №0640/4248/18 та від 08 листопада 2019 у справі №420/914/19, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі № 300/2082/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос