ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/9906/24	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В: 

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 00100212405 від 08.07.2024 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" на загальну суму 41 659,05 грн. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у справі 440/9384/24 роз`єднано позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у справі №440/9384/24 шляхом виділення в окреме провадження з присвоєнням нового номера справи позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, а саме:
1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00100162405 від 08.07.2024 року, згідно якого збільшено позивачу ФОП ОСОБА_1 грошове зобов`язання за платежем “Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування” в сумі 99 889,45 грн.
2) визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-00100242405 від 08.07.2024 р. про сплату позивачем ФОП ОСОБА_1 заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску в частині донарахування в сумі 533 546,50 грн.
3) визнати протиправним та скасувати рішення №00100232405 від 08.07.2024 р., згідно якого до позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовані штрафні (фінансові) санкції за своєчасно не сплачений єдиний внесок - у розмірі 224 096,98грн.
4) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00100222405 від 08.07.2024 року в частині збільшення позивачу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання за платежем “Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)” на загальну суму 421 685,15 грн.
5) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00100212405 від 08.07.2024 року в частині збільшення позивачу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання за платежем “Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)” на загальну суму 41 659,05 грн.
6) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00100262405 від 08.07.2024 року, згідно якого застосовано до позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 17 000,00 грн.
7) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00100282405 від 08.07.2024 року, згідно якого застосовано до позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції на суму 17 000,00 грн.
8) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00100302405 від 08.07.2024 року, згідно якого застосовано до позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 17 000,00 грн.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.08.2024 справа №440/9906/24 передана для розгляду судді Клочко К.І.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 провадження в адміністративній справі № 440/9906/24 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 440/9905/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 00100222405 від 08.07.2024.
Розпорядженням керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 №210 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 відповідно до підпункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №440/9906/24, за результатами якого суддею з розгляду цієї справи визначено суддю Канигіну Т.С., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2025.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2025 адміністративну справу №440/9906/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення прийнято до провадження суддею Канигіна Т.С.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 поновлено провадження у справі №440/9906/25.
Згідно із розпорядженням керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 №504 у зв`язку із призначенням судді Канигіної Т.С. на посаду судді Сьомого апеляційного адміністративного суду на підставі Указу Президента України від 13.12.2025 №954/2025, призначено повторний автоматичний розподіл справи №440/9906/24.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 справу передано для розгляду судді Костенко Г.В.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2025 адміністративну справу №440/9906/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення прийнято до провадження суддею Костенко Г.В.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з висновком перевіряючих про безпідставне віднесення сум ПДВ до податкового кредиту за наслідками операцій з придбання квасу та інших безалкогольних напоїв, будівельних матеріалів, техніки та інструменту. Всі вищезазначені товари знаходяться на залишку, що підтверджується наданими до суду інвентаризаційними відомостями. Придбавалися ці товари для використання у власній господарській діяльності. 
Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, в якому останній заперечую проти позову в повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 
21.10.2024 судом отримано відповідь на відзив, у якій позивач не погодився з висновками, викладеними у відзиві.
Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.
На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.77, п.81.1 ст.81, п.82.1 ст.82 пп. 69.35 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), та п.2 ч.1 ст. 13 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (із змінами та доповненнями), наказу Головного управління ДПС у Полтавській області за № 1173-П від 26.04.2024 та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на лютий 2024 року, проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 , який зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2023, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі – єдиного внеску) за період з 28.08.2014 по 20.01.2016 та з 25.01.2016 по 31.12.2023.
Документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення ФОП ОСОБА_1 :
1) пп.16.1.2 п.16.1 ст.16 п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), наказ Міндоходів від 16.09.2013 року №481 зареєстрований у Міністерстві юстиції України 01.10.2013 року за №1686/24218 "Про затвердження форми Книги обліку доходів та витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність та Порядку її ведення" та ст.128 п.6 Господарського Кодексу України №436-ІV від 16.01.2003 із змінами та доповненнями, а саме неналежне ведення книги обліку доходів та витрат, що призвело до включення до декларації про майновий стан і доходи за 2018-2021 роки перекручених даних в зв`язку з завищенням вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, та призвело до заниження суми чистого оподатковуваного доходу у сумі 6047185,64 грн., а саме за 2018 рік у сумі 1017915,56 грн. за 2019 рік у сумі 1430535,22 грн. за 2020 рік у сумі 2768113,84 грн. та за 2021 рік у сумі 830621,02 грн;
2) п.177.2 пп.177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб у загальній сумі 1088493,41 грн. у т.ч. за 2018 рік у сумі 183224,80 грн. за 2019 рік у сумі 257496,34 грн. за 2020 рік у сумі 498260,49 грн. та за 2021 рік у сумі 149511,78 грн;
3) п.50.1 ст.50 Податкового Кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (зі змінами і доповненнями), а саме при поданні уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, при заповненні розрахунку у зв`язку з виправленням помилки не нарахована сума штрафа, який нарахована платником податку самостійно у зв`язку з виправленням помилки за результатами збільшення суми, який підлягала перерахуванню до бюджету (у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку 22000,0*3%=660,00 грн.);
4) порушено абз. "ґ" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску затверджено наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року № 111/26556) зі змінами та доповненнями затвердженими наказами Міністерства фінансів України від 26.05.2020 № 241 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 червня 2020 року за № 514/34797), від 15 грудня 2020 року № 773 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України28 грудня 2020 за № 1304/35587), № 278 від 19.05.2021 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 червня 2021 за № 838/36460), в результаті чого податкові розрахунки за І-ІV кв. 2018 року та за І-ІV кв. 2023 року подано з помилками. Порушення за І-ІV кв. 2018 та за І-ІV кв. 2023 року призвело до зміни платника податку;
5) пп. 14.1.36, пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, пп. 44.1 ст.44, п. 198.2, пп. "г" п. 198.5 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI із змінами та доповненнями, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський обліку та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІV (із змінами та доповненнями), чим занижено податок на додану вартість у сумі 358818 грн., у т.ч. лютий 2018 на суму 15772 грн., березень 2018 на суму 4741 грн., квітень 2018 на суму 2435 грн., травень 2018 на суму 8068 грн., червень 2018 на суму 157грн., липень 2018 на суму 257грн., серпень 2018 на суму 9870 грн., вересень 2018 на суму 16459 грн., жовтень 2018 на суму 15407 грн., листопад 2018 на суму 156 грн., грудень 2018 на суму 11489 грн., березень 2019 на суму 10169 грн., квітень 2019 на суму 288 грн., травень 2019 на суму 3236 грн., червень 2019 на суму 601 грн., липень 2019 на суму 2522 грн., серпень 2019 на суму 16778 грн., вересень 2019 на суму 82 грн., січень 2020 на суму 11200 грн., лютий 2020 на суму 54 грн., березень 2020 на суму 26723 грн., квітень 2020 на суму 4434 грн., травень 2020 на суму 335 грн., червень 2020 на суму 707 грн., липень 2020 на суму 1357 грн., серпень 2020 на суму 4607 грн., вересень 2020 на суму 336 грн., жовтень 2020 на суму 239 грн., листопад 2020 на суму 50084 грн., грудень 2020 на суму 603 грн., січень 2021 на суму 1312 грн., лютий 2021 на суму 12719 грн., березень 2021 на суму 270 грн., червень 2021 на суму 156 грн., липень 2021 на суму 7080 грн., серпень 2021 на суму 210 грн., вересень 2021 на суму 456 грн., жовтень 2021 на суму 728 грн., листопад 2021 на суму 604 грн., грудень 2021 на суму 75906 грн., січень 2022 на суму 355 грн., лютий 2022 на суму 607 грн., березень 2022 на суму 1398 грн., квітень 2022 на суму 207 грн., травень 2022 на суму 520 грн., червень 2022 на суму 1917 грн., липень 2022 на суму 5042 грн., серпень 2022 на суму 9559 грн., вересень 2022 на суму 1059 грн., жовтень 2022 на суму 583 грн., листопад 2022 на суму 2045 грн., грудень 2022 на суму 6546 грн., січень 2023 на суму 4688 грн., квітень 2023 на суму 967 грн., травень 2023 на суму 4299 грн., червень 2023 на суму 125 грн., липень 2023 на суму 225 грн., вересень 2023 на суму 69 грн.; 
6) пп. "г" п. 198.5 ст. 198, п.201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, а саме відсутня реєстрація податкових накладних в ЄРПН на загальну суму обсягу постачання (без податку на додану вартість) 951257,43 грн;
7) п.п.1.1, п.п.1.2, п.п.1.4,п.п1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ "Інші перехідні положення" Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) у результаті чого занижено податкове зобов`язання по військовому збору в сумі 90707,79 грн. у тому числі за 2018 рік у сумі 15268,73 грн., за 2019 рік у сумі 21458,03 грн., за 2020 рік у сумі 41521,71 грн., та за 2021 рік у сумі 12459,32 грн;
8). п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, а саме ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено самостійно здійснений остаточний розрахунок військового збору за 2022 рік в сумі 74,01 грн. із затримкою на 151 день;
9) ч. 10 ст. 153 Закону України від 19.12.1995 № 481-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” (зі змінами та доповненнями), а саме встановлено факти реалізації алкогольних напоїв у 2 місцях здійснення діяльності протягом часу доби, на яку рішенням уповноважених органів встановлено заборону продажу;
10) п.п. 226.3, п.п. 226.7, п.п. 226.9 ст.226 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями) та абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (зі змінами та доповненнями) - "Алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством" у зв`язку із встановленням фактів реалізації алкогольних напоїв, що вважаються не маркованими (без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку);
11) пункт 49.21 та підпункт 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 розділу II, пункту 223.2 статті 223 розділу VI Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті несвоєчасного подання декларації акцизного податку за лютий 2022 до Глобинської ДПІ ГУ ДПС у Полтавській області, ДПІ у м. Полтаві ГУ ДПС у Полтавській області, Горішньоплавнівської ДПІ ГУ ДПС у Полтавській області, фактично подано 23.03.2022, тоді як граничний термін подання – 21.03.2022. Штрафні санкції не застосовуються у відповідності до пункту 69.1 підрозд. 10 розд. XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755 -VІ (із змінами та доповненнями);
12) п.7 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР в редакції Закону України від 01.06.2000 №1776-ІІІ із змінами та доповненнями, а саме встановлено не подання до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані в перевіряємому періоді з 01.01.2017 по 31.12.2023.
На підставі акта документальної планової виїзної перевірки від 03.06.2024 № 7582 /16-31-24-05-01/3485206238 ГУ ДПС у Полтавській області прийняті, зокрема, оскаржувані податкові повідомлення-рішення №00100162405 від 08.07.2024, вимогу №Ф-00100242405 від 08.07.2024, №00100232405 від 08.07.2024, №00100222405 від 08.07.2024, №00100212405 від 08.07.2024, №00100262405 від 08.07.2024, №00100282405 від 08.07.2024, №00100302405 від 08.07.2024
Стосовно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 08.07.2024 № 00100212405, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 41659,05грн. суд зазначає наступне.
У ході проведення перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у періоді, що перевіряється, здійснювалося придбання групи товарів у значних обсягах, подальша реалізація яких відповідно до даних ЄРПН та виторгів РРО/ПРРО, зареєстрованих за місцем здійснення підприємницької діяльності, не здійснювалася: будівельні матеріали, інструменти, техніка
У періоді, що перевіряється, ФОП ОСОБА_1 фактично здійснював діяльність з роздрібної торгівлі продуктами харчування, алкогольними і безалкогольними напоями, тютюнових виробів та ін., а також надання послуг з суборенди нежитлових приміщень. Вищезазначена діяльність здійснювалася у орендованих нежитлових приміщеннях, детальна інформація про які зазначена в п. 1.6.1. акту перевірки. Відповідно до первинних документів, наявних у ФОП ОСОБА_1 , поточні ремонти приміщень магазинів здійснювало ПП "Профремонт" (42963221) на загальну суму 1278381,19 грн, у т.ч. ПДВ 213063,54грн.
Згідно наданого Договору на виконання ремонтно-будівельних робіт з поточного ремонту №08/17 від 08.07.2019, актів приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2в) та підсумкових відомостей ресурсів до них, ПП "Профремонт" при виконанні робіт використовує власні будівельні матеріали.
Крім того, відповідно до первинних документів, наданих до перевірки, не встановлено придбання ФОП ОСОБА_1 ремонтних та/або будівельних робіт в інших СГ протягом 2017-2023 років.
Відповідно до штатних розписів за період 2017-2023 роки у придбання ФОП ОСОБА_1 відсутні посади (працівники), які б могли здійснювати будівельно та/або ремонтні роботи.
ФОП ОСОБА_1 протягом перевіряємого періоду відображено придбання будівельних матеріалів, інструментів у істотних обсягах, зокрема з них включено до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів, здійснено придбання в значних обсягах інших будівельних матеріалів та інструментів, суми ПДВ по яким не включено до складу податкового кредиту.
ФОП ОСОБА_1 надано письмовий запит №1 від 20.05.2024 про надання документів (копій документів) та письмових пояснень, у т.ч. щодо обліку товарних запасів та проведення інвентаризацій у перевіряємому періоді. Платником надано відповідь №б/н від 23.05.2024 в якому зазначено про неможливість надати облік товарних запасів з технічних причин та про відсутність здійснення інвентаризацій в періоді, що перевіряється.
Письмові пояснення ФОП ОСОБА_1 щодо придбання будівельних матеріалів та інструментів, їх подальше використання у господарській діяльності (реалізація, списання, наявності на залишках тощо) не надавалися.
Наведені вище факти не дають можливості підтвердити використання в господарській діяльності та/або наявності на залишках вищезазначених будівельних матеріалів, оскільки: до перевірки не надано товарно-транспортні накладні щодо транспортування будівельних матеріалів від постачальників до ФОП ОСОБА_1 ; відсутня будь-яка інформація про місця зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа тощо); наявна інформація про відсутність проведення інвентаризацій ФОП ОСОБА_1 у період, що перевіряється; відсутній необхідний кваліфікований персонал для виконання будівельних та ремонтних робіт.
Отже, ФОП ОСОБА_1 не надано документального підтвердження використання придбаних будівельних матеріалів та техніки у господарській діяльності (продаж, списання тощо) та/або наявності його на залишках станом на 31.12.2023. Енергетичні напої, квас, вода, продукти харчування.
Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення винесено правомірно. 
Перевіркою встановлено придбання ФОП ОСОБА_1 протягом періоду, що перевіряється, товарів (енергетичні напої, квас, вода, продукти харчування) в значних обсягах, які в подальшому не реалізовувалися:
Вищезазначені суми ПДВ включено до складу податкового кредиту з ПДВ відповідних періодів.
Зазначені товари мають обмежений термін придатності. Відповідно інформації від виробників квасу ТМ "Тарас" - Carlsberg Group та ТМ "Львівський хлібний" - ТОВ ТВК "Перша Приватна Броварня "Для Людей - Як Для Себе!" розміщеної в загальнодоступній мережі Інтернет, термін придатності становить від 90 до 180 днів.
Відповідно до загальнодоступної інформації, розміщеної в мережі Інтернет, термін придатності б/а енергетичного напою "Нон Стоп" та б/а енергетичного напою "Піт-Буль" становить 12 міс, шоколаду та чіпсів – 6 міс., сухариків – 9 міс., крекерів – 12 міс.
ФОП ОСОБА_1 надано письмовий запит №1 від 20.05.2024 про надання документів (копій документів) та письмових пояснень, у т.ч. щодо обліку товарних запасів та проведення інвентаризацій у перевіряємому періоді. Платником надано відповідь №б/н від 23.05.2024 в якому зазначено про неможливість надати облік товарних запасів з технічних причин та про відсутність здійснення інвентаризацій в періоді, що перевіряється.
Наведені вище факти не дають можливості підтвердити використання в господарській діяльності та/або наявності на залишках вищезазначених напоїв, оскільки: відповідно до даних ЄРПН та виторгів РРО/ПРРО, зареєстрованих за місцем здійснення підприємницької діяльності, реалізація даних напоїв не здійснювалася; до перевірки не надано форми ведення обліку товарних запасів та інвентаризації за період, що перевіряється; відсутня інформація щодо транспортування, розвантаження та місця зберігання вищезазначених товарів; подальша реалізація товарів неможлива у зв`язку з обмеженими термінами придатності.
Отже, ФОП ОСОБА_1 не надано документального підтвердження використання придбаних вищезазначених товарів у господарській діяльності (продаж, списання тощо) та/або наявності їх на залишках станом на 31.12.2023.
Законодавчо визначено, що облік товарних запасів здійснюється фізичними особами - підприємцями (далі - ФОП), у т. ч. платниками єдиного податку, шляхом постійного внесення інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку, до Форми ведення обліку товарних запасів (далі - Форма обліку). Зазначена Форма обліку затверджена наказом Мінфіну "Про затвердження Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку" від 03.09.2021 р. № 496 (далі - Наказ № 496).
Ведення обліку товарних запасів передбачено вимогами п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР (далі - Закон № 265).
Так, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/ або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
ФОП ОСОБА_1 форму ведення обліку товарних запасів не надано. 
Згідно з 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність – діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст.3 Господарського кодексу України).
Розумна економічна причина (ділова мета) у визначення пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Отже, операції з придбання ФОП ОСОБА_1 вищезазначених товарно-матеріальних цінностей не відповідає суті визначення наданого пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 14 ПК України та призводить до безпідставного формування податкового кредиту, оскільки перевіркою не встановлено подальшої реалізації та/або використання товарів у господарській діяльності платника, наявність його на залишках.
Відповідно до п.п. "г" п. 198.5 ст. 198 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010р. (із змінами та доповненнями) платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). Отже, перевіркою встановлено придбання з одночасним включенням ПДВ до складу податкового кредиту товарно-матеріальних цінностей, які використано в операціях, що не є господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 , що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ у сумі 190253 грн.
Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у періоді, що перевіряється, не зареєстровано податкові накладні в ЄРПН відповідно до пп. "г" п. 198.5 ст. 198 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями), у результаті допущених порушень податкового
законодавства, що відображено вище та безпосередньо в пп. 2.6.1 акта перевірки.
Відповідно до норм Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями:
п. 201.1. ст. 201. На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
п. 120 1.2 ст. 120 1. У разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної / розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/ розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.
Таким чином, ФОП ОСОБА_1 порушено пп. "г" п. 198.5 ст. 198, п.201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, а саме відсутня реєстрація податкових накладних в ЄРПН на загальну суму обсягу постачання (без податку на додану вартість) 951257,43 грн.
ФОП ОСОБА_1 у період з 01.02.2016 по 31.12.2023 здійснював діяльність на загальній системі оподаткування, у періоді з 28.08.2014 по 20.01.2016 та з 25.01.2016 по 01.02.2016 здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності ІІ група.
Перевіркою питань щодо подання звітів про суми нарахованого єдиного внеску встановлено, що звітність за 2014-2023 роки ФОП ОСОБА_1 до Кременчуцької ДПІ Головного управління ДПС у Полтавській області подано вчасно, порушень не встановлено. 
Згідно з п. 4 частини першої ст. 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами та доповненнями) платниками єдиного внеску є фізичні особи – підприємці, у тому числі фізичні особи – підприємці платники єдиного податку.
Відповідно до абз. 4 п. 2 ст. 6 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами та доповненнями) платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Форми та строки подання звітності передбачено Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 із змінами і доповненнями (далі – Порядок № 435).
Згідно п.2 розділу ІІІ Порядку № 435 ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік.
Відповідно до п. 2 частини першої ст. 7 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями (далі – Закон № 2464) для фізичних осіб – підприємців на загальній системі оподаткування базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі – єдиний внесок) є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Пунктом 4 частини другої ст. 6 Закону № 2464 встановлено, що платники єдиного внеску зобов`язані подавати звітність про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до Закону № 2464, зокрема, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями (далі – ПКУ). Так, починаючи з 01.01.2022 фізичні особи – підприємці на загальній системі оподаткування подають за податкові звітні періоди 2021 року Податкову декларацію про майновий стан і доходи, затверджену наказом Міністерства фінансів України від 02.10.2015 № 859 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17.12.2020 № 783, далі – Наказ № 783) (далі – Декларація), у складі якої формують додаток ЄСВ 1 «Розрахунок сум нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» (далі – Додаток ЄСВ 1). Згідно з п. 177.5 ст. 177 ПКУ та п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПКУ Декларація подається фізичними особами – підприємцями до контролюючого органу за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені ПКУ для річного звітного податкового періоду, – протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року. Абзацом першим п. 49.2 ст. 49 ПКУ встановлено, що платник податків зобов`язаний за кожний встановлений ПКУ звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог ПКУ податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Податкова декларація про майновий стан і доходи за 2022 рік подається з врахуванням норм пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), а саме до 1 травня року, що настає за звітним.
Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу за період з 01.02.2016 по 31.12.2023, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб у загальній сумі 2835830,74 грн. у тому числі за 2016 рік у сумі 119742,11 грн., за 2017 рік у сумі 134159,74 грн., за 2018 рік у сумі 141199,10 грн., за 2019 рік у сумі 164266,00 грн., за 2020 рік у сумі 187798,00 грн., за 2021 рік у сумі 457066,11 грн., за 2022 рік у сумі 589471,14 грн. та за 2023 рік у сумі 1042128,54 грн. на який нараховується єдиний внесок, встановлено його заниження в сумі 6047185,64 грн. у тому числі за 2018 рік у сумі 1017915,56 грн., за 2019 рік у сумі 1430535,22 грн., за 2020 рік у сумі 2768113,84 грн. та за 2021 рік у сумі 830621,02 грн.
Відповідно до положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ (із змінами та доповненнями) платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. 
Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, вони зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ (із змінами та доповненнями). При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць (п.2 частини першої ст.7 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями)).
Згідно п.2 частини першої ст. 7 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями), при визначені бази нарахування єдиного внеску сума отриманого доходу (прибутку), зазначена в декларації, ділиться на кількість місяців, протягом яких особа перебувала на обліку як платник єдиного внеску.
Разом з тим при визначенні бази нарахування єдиного внеску за звітний рік згідно з приписами абзацу другого пункту 3 розділу III Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (із змінами та доповненнями), сума чистого оподатковуваного доходу (прибутку), яка зазначена в податковій декларації, розподіляється на кількість місяців, протягом яких така особа перебувала на обліку як платник єдиного внеску та відображається у Звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (далі - Звіт) згідно з додатком 5 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.05.2018 № 511.
Згідно з частиною четвертою ст.4 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями), фізичні особи – підприємці незалежно від обраної системи оподаткування звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю та отримують згідно із законом пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску винятково за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Водночас якщо такими особами самостійно визначено зобов`язання у звіті, то вони підлягають обов`язковій сплаті.
ФОП ОСОБА_1 було задекларовано загальну суму заробітної плати на яку нараховується єдиний внесок у розмірі 7941504,73 грн., а саме за 2016 рік у сумі 108543,78 грн., за 2017 рік у сумі 425775,27 грн., за 2018 рік у сумі 618969,06 грн., за 2019 рік у сумі 994396,07 грн., за 2020 рік у сумі 1266990,44 грн., за 2021 рік у сумі 1510061,51 грн., за 2022 рік у 1495648,37 грн. та за 2023 рік у сумі 1521120,23 грн. (за 2016-2020 роки р.1.1, р.1 таблиці №1 нарахування єдиного внеску та за 2021-2023 роки р.1.1, р.1 нарахування доходу та єдиного внеску за найманих працівників в розрізі місяців звітного кварталу в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску). В тому числі було задекларовано суму нарахованої заробітної плати, як додаткову базу нарахування єдиного внеску у розмірі 279842,61 грн., а саме за за 2017 рік у сумі 2513,79 грн., за 2019 рік у сумі 100,07 грн., за 2020 рік у сумі 75615,61 грн., за 2021 рік у сумі 20451,43 грн., за 2022 рік у сумі 22636,30 грн. та за 2023 рік у сумі 21463,40 грн. (за 2017-2020 роки р.2.5, р.1 таблиці №1 нарахування єдиного внеску та за 2021-2023 роки р.2.5, р.1 нарахування доходу та єдиного внеску за найманих працівників в розрізі місяців звітного кварталу в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску). 
Відповідно до положень Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. 
Також зазначеним Законом визначено, що єдиний внесок для фізичних осіб – підприємців, які обрали загальну систему оподаткування нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). 
Отже, базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців, які обрали загальну систему оподаткування без використання праці найманих працівників, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, але не менше за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) та не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями).
Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Згідно абз. 1 п.2 ст.7 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) для платників зазначених у п.4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). Частиною 3 ст.7 цього закону встановлено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.
Абзацом другим пункту 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 яка діяла у відповідному звітному періоді, визначено сума отриманого доходу (прибутку), яка зазначена в податковій Декларації, розділяється на кількість місяців, протягом яких така особа перебувала на обліку як платник єдиного внеску та відображається у Звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску.
Відповідно до п.2 частини першої ст.7 та частини 5 ст.8 Закону про ЄВ для фізичних осіб-підприємців (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок встановлюється у розмірі 22% на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо фізичною особою-підприємцем не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до частини четвертої ст. 4 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями), фізичні особи – підприємці незалежно від обраної системи оподаткування звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю та отримують згідно із законом пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску винятково за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Водночас якщо такими особами самостійно визначено зобов`язання у звіті, то вони підлягають обов`язковій сплаті.
Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 за 2016 - 2023 роки встановлено його заниження у сумі 533546,5 грн., а саме за 2018 рік у сумі 116367,0 грн., за 2019 рік у сумі 129112,31 грн., за 2020 рік у сумі 149371,68 грн. та за 2021 рік у сумі 138695,51 грн. У відповідності до п.2 частини першої ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ (із змінами та доповненнями) базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування для фізичних осіб-підприємців, крім тих які обрали спрощену систему оподаткування є суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податку на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). Частиною 3 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ (із змінами та доповненнями) встановлено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску. У відповідності до п.2 частини першої ст. 7 та частини 5 ст.8 Закону про ЄВ для фізичних осіб-підприємців (крім тих які обрали спрощену систему оподаткування), згідно якої єдиний внесок встановлюється у розмірі 22% суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб. У зв`язку з вищевикладеним, ФОП ОСОБА_1 занижено єдиний внесок на загальну суму 533546,5 грн., а саме за 2018 рік у сумі 116367,0 грн., за 2019 рік у сумі 129112,31 грн., за 2020 рік у сумі 149371,68 грн. та за 2021 рік у сумі 138695,51 грн, чим порушено п.2 частини першої ст.7 та ч.5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ (із змінами та доповненнями).
ФОП ОСОБА_1 надано типові (ідентичні) договори та акти з ФОП ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2 ) та ФОП ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_3 ), відповідно до аналізу яких встановлено:
- відповідно до п. 1.2 договорів про надання послуг, послуги надаються на товар,що виробляється/поставляється ФОП ОСОБА_1 та/або її дистриб`юторами в магазини/торгові точки 
ФОП ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2 ) та ФОП ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_3 ). Згідно наданих первинних документів, відсутня інформація щодо реалізації/надання в реалізацію ФОП ОСОБА_1 продукції ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2 ) та ФОП ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_3 );
- не надано додатки 1 до договорів (п.4.1);
- відсутня інформація щодо найменування товарів (товару), їх (його) кількості та адреси торговельних точок, де проводилися мерчандайзингові заходи, характер надання послуг та їх кількість.
Крім того, відсутня інформація про час (дні, години) приходу мерчандайзерів для надання послуг, процедуру підтвердження їх повноважень, порядок ведення обліку їх роботи в торговельній точці тощо.
Відповідно до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський обліку та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (із змінами та доповненнями), первинні та зведенні облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назва документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції.
Надані до перевірки акти надання послуг відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський обліку та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (із змінами та доповненнями) не відповідають вимогам первинних документів, а отже не можуть враховуватися ФОП ОСОБА_1 при визначенні податкового кредиту з ПДВ.
У перекладі з англійської «merchandising» — просування товару на ринку. ФОП ОСОБА_1 не є виробником продукції. Фактично платник здійснює реалізації товарів різних торгових марок («Глобино», «ФАРРО», «Фанта», « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 », L&M та ін.), які придбані у постачальників/виробників даних товарів з метою подальшого продажу кінцевому споживачу. Реалізація товарів проводиться в приміщеннях магазинів, в яких здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 з використанням праці найманих працівників.
Отже, операції з придбання послуг ФОП ОСОБА_1 згідно договорів, укладених з ФОП ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2 ) та ФОП ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_3 ), не опосередковувались їх реальним виконанням, фактичне надання послуг, виходячи з викладених об`єктивних причин, не є можливим, а отже, створені для штучного формування податкового кредиту та ухилення від оподаткування.
У розумінні пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України вказано на те, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим зазначеного пункту, забороняється.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. 
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Паперове оформлення господарських операцій не є єдиним і достатнім доказом без підтвердження факту наявності об`єкта таких операцій у відповідного покупця (постачальника).
Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. 
Господарська операція, яка не відбулась, не може бути відображена у бухгалтерському обліку і складати об`єкт оподаткування.
Із наведеного можна зробити висновок про те, що господарські операції є самостійним поняттям, відмінним від правочинів або господарських зобов`язань. Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника податків.
Вказана позиція узгоджується із правовими висновками, викладеними у:
- Постанові Верховного суду України від 25.09.2019 у справі № 520/11437/18, згідно з якою:
«Будь-які документи (у т. ч. договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо фактично господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважати первинними документами для цілей ведення податкового обліку. Навіть якщо наявні всі формальні реквізити у таких документів, що передбачені чинним законодавством. 
Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. 
За своєю правовою суттю господарська операція є операцією, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підтверджують факт її проведення. 
Основна первинна ознака господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Належне документальне оформлення господарської операції первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність самому змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.».
- Постанові Верховного суду України від 06.03.2018 по справі № 804/5444/16 у Адміністративному провадженні № К/9901/133/17: 
«Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.
Одним із юридичних елементів дійсності правочину є його спрямування на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
З аналізу наведених норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина була визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.
При цьому про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку».
- Постанові ВСУ від 05 березня 2020 року по справі №826/9368/15
Платник податків повинен бути розумним та обачливим при виборі контрагента. Перевірка наявності у постачальника державної реєстрації та реєстрації у податковому органі не характеризує підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентоспроможну особу на ринку відповідних товарів, що діє через уповноважену особу, яка представляє інтереси підприємства.
Несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності покладаються на особу, якою укладено відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов`язань та провадження необґрунтованих виплат. У випадку недобросовісності контрагентів покупець несе ризик своєї бездіяльності не лише по виконанню господарсько-правових зобов`язань, але і в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися пільговим порядком обчислення бази оподаткування у зв`язку з відсутністю належним чином оформлених первинних документів.
Надані для перевірки документи, якими оформлені господарські операції між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2 ) та ФОП ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_3 ) не можуть за змістом п. 44.1 ст. 44 ПК України вважатися документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності тому, що недоведенність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця – права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів та не підтверджений рухом коштів.
При цьому, відсутність ділової мети, також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди, що підтверджено Висновками, зробленими у постановах ВСУвід 14.03.2017 по справі №21-2239а16, від 22.11.2016 по справі №826/11397/14).
Отже, в розумінні пп. 14.1.231 п.14.1 ст. 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) – може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
В свою чергу, господарська операція здійснена між ФОП ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2 ) та ФОП ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_3 ) не відповідає суті визначення наданого пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.
Відповідно до норм Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями:
п. 198.2. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з рахунку платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
п. 198.6. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. 
Таким чином, на порушення пп. 14.1.36, пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, пп. 44.1 ст.44, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI із змінами та доповненнями, ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський обліку та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (із змінами та доповненнями), ФОП ОСОБА_1 завищено податкових кредит з ПДВ на суму 162866,67 грн., у т.ч. за січень 2020 на суму 11200,00 грн., березень 2020 на суму 26666,67 грн, листопад 2020 на суму 50000,00 грн., грудень 2021 на суму 75000,00 грн.
Відповідно до п.п.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому статтею 168 Кодексу.
Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника, зобов`язаний утримувати збір із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку збору 1,5 відсотка (пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Кодексу).
Документальною перевіркою встановлено, що у період з 01.01.2017 по 31.12.2023 ФОП ОСОБА_1 використовувала у підприємницькій діяльності працю найманих працівників та виплачувала доходи (заробітну плату). Згідно з п.п.1.2 п.п.1.3 п.п.1.4 п.п.1.5 п.п.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) підприємець нараховував збір у розмірі 1,5% з доходу нарахованого у вигляді заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами у загальній сумі 114926,89 грн., а саме за 2017 рік у сумі 6348,96 грн., за 2018 рік у сумі 9284,47 грн., за 2019 рік у сумі 14914,65 грн., за 2020 рік у сумі 17870,64 грн., за 2021 рік 22344,29 грн., за 2022 рік 22095,23 грн. та за 2023 рік 22068,65 грн
Відповідно до пп.1.1 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) підприємець нараховував та сплачував військовий збір у розмірі 1,5% з чистого доходу нарахованого у податкових деклараціях про майновий стан та доходи за 2017-2023 роки у сумі 40741,34 грн., у тому числі за 2017 рік у сумі 2012,4 грн., за 2018 рік у сумі 2117,99 грн., за 2019 рік у сумі 2463,99 грн., за 2020 рік у сумі 2816,97 грн., за 2021 рік у сумі 6855,99 грн., за 2022 рік у сумі 8842,07 грн. та за 2022 рік у сумі 15631,93 грн.
Перевіркою правильності визначення військового збору встановлено його заниження в сумі 90707,79 грн. у тому числі за 2018 рік у сумі 15268,73 грн., за 2019 рік у сумі 21458,03 грн., за 2020 рік у сумі 41521,71 грн., та за 2021 рік у сумі 12459,32 грн. (внаслідок порушень зазначених у п.2.4 акта перевірки), а саме не утримання та не перерахування військового збору з чистого оподатковуваного доходу, який отримував ФОП ОСОБА_1 у 2018 – 2021 роках, чим порушено п.п.1.1, п.п.1.2, п.п.1.4,п.п1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями).
Узагальнені відомості щодо результатів перевірки основних показників діяльності фізичної особи – підприємця відображено в п. 2.1.4. акта перевірки.
Перевіркою своєчасності та повноти сплати самостійно визначених платником сум військового збору з доходів від провадження діяльності не встановлено порушення граничного терміну сплати зобов`язань.
По факту встановлених порушень ФОП ОСОБА_1 письмових пояснень та додаткових документів, зокрема щодо обставин виявлених порушень, що спростовують наявність його вини, наявності пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платником не надано.
Документи, що підтверджують обставини визначені п. 112.8 ст. 112, ст. 1121 ПКУ в ході перевірки не надано.
В розумінні вимог п. 109.1 ст. 109 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) податковим правопорушенням є протиправне, винне в випадках, прямо передбачених Податковим Кодексом) діянням (дія чи бездіяльність) платника податку.
Наразі платник не обмежений у виборі законних способів ведення господарської діяльності, тому такі критерії мають поширюватися і на ведення бухгалтерського та податкового обліку під час складання первинних та облікових документів і розрахунку на їх підставі розміру податкових зобов`язань. 
В ході перевірки встановлена наявність обставини, які свідчать про нерозумні та недобросовістні діяння ФОП ОСОБА_1 за умови існування можливості дотримуватися правил і норм Податкового кодексу України, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжив достатніх заходів для цього через те, що діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності з метою зменшення бази оподаткування.
Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил без цілеспрямованості дій (бездіяльності) особи є винною поведінкою, що порушує обов`язки, визначені за платником податків у статтях 16, 36 ПКУ.
Слід зазначити, що відповідно до п. 111.5 ст. 111 ПКУ триваюче правопорушення - безперервне невиконання норм цього Кодексу платником податків, який вчинив певні дії чи допустив бездіяльність і не вчиняв подальших дій для його усунення до моменту виявлення такого правопорушення контролюючим органом.
Перевіркою встановлено, ФОП ОСОБА_1 допущено неправильне ведення обліку доходів протягом 2018 - 2021 років, що є триваючим правопорушенням у розумінні п. 111.5 ст. 111 Податкового кодексу України. 
Вчинення триваючого правопорушення є додатковим свідченням вини ФОП ОСОБА_1 у вчиненні протиправних дій, які Податковим кодексом України класифікуються як податкове правопорушення.
Перевіркою своєчасності та повноти сплати самостійно визначених платником сум військового збору з доходів від провадження діяльності встановлено порушення граничного терміну сплати зобов`язань.
Фізичні особи – підприємці (крім тих що обрали спрощену систему) за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотки чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період.
Відповідно до п.177.5 ст.177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені податковим кодексом України для річного звітного податкового періоду. Податкова декларація за звітний (податковий) період, який дорівнює календарному року, подається платниками податків на доходи фізичних осіб - підприємцями протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (п.п.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПКУ). 
Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації про майновий стан і доходи, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПКУ для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених ПКУ.
ФОП ОСОБА_1 в поданій до контролюючого органу декларації про майновий стан та доходи за 2022 рік (дата подання 25.04.2023 реєстраційний номер № 9310683714) самостійно здійснено остаточний розрахунок військового збору за звітний податковий рік в сумі 8842,07 грн. Граничним терміном сплати самостійно визначеного підприємцем податкового зобов`язання з військового збору за 2022 рік є 12.05.2023 (відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України). Станом на 12.05.2023 у ФОП ОСОБА_1 рахується переплата у сумі 8768,0 грн. ФОП ОСОБА_1 податкові зобов`язання з військового збору за 2022 рік в сумі 74,01 грн. фактично сплачені 28.11.2023 у сумі 74,01 грн. (платіжне доручення N 2011 вiд 28.11.2023) із затримкою на 151 день.
В контексті наведеного суд зазначає, що облік товарних запасів здійснюється фізичними особами - підприємцями, у т. ч. платниками єдиного податку, шляхом постійного внесення інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку, до Форми ведення обліку товарних запасів (далі - Форма обліку). Зазначена Форма обліку затверджена наказом Мінфіну “Про затвердження Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку” від 03.09.2021 р. № 496 . Ведення обліку товарних запасів передбачено вимогами п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР (далі - Закон № 265).
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України (тут і надалі у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Поряд із цим приписами пунктів 85.2, 85.6 статті 85 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
З правового аналізу наведених положень ПК України вбачається, що, дійсно, надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Разом з тим, у разі якщо до закінчення перевірки або протягом десяти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію про те, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Не надання таких документів нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України прирівнюється до їх відсутності. У той же час, норма пункту 44.6 містить виняток - виїмка документів або інше вилучення правоохоронними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. При цьому, ненадання платниками податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копії є самостійним правопорушенням, не пов`язаним із наявністю фактів незабезпечення зберігання документів (зокрема, але не виключно, постанови Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 815/2119/17, від 31 січня 2020 року у справі № 826/15328/18, від 18 березня 2020 року у справі № 804/708/16, від 09 жовтня 2019 року у справі № 808/9397/13-а, від 20 березня 2020 року у справі № 2а-9423/12/2670).
У постанові від 08 вересня 2019 року у справі № 802/1069/13-а Верховний Суд також зауважував, що обставина порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, щодо надання після початку перевірки всіх документів, які належать або пов`язані з предметом перевірки, не означає, що такий платник не має права додатково їх надати до прийняття відповідного рішення й, при цьому, не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, при прийнятті рішення, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України.
Також у постановах від 08 серпня 2019 року у справі № 802/1069/13-а, від 01 квітня 2020 року у справі № 640/637/19 Верховний Суд висловив позицію про те, що законодавцем передбачено право платника податків надати контролюючому органу документи, які були відсутні під час перевірки. При цьому, якщо платник податків у запереченнях на акт перевірки посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, до прийняття рішення за результатами такої перевірки це зумовлює обов`язок податкового органу щодо призначення та проведення позапланової перевірки.
Позиція Верховного Суду у питанні застосування норми пункту 44.6 статті 44 ПК України є усталеною і послідовною.
У постановах від 24 лютого 2020 року у справі № 440/4443/18, від 27 квітня 2022 року у справі № 420/13197/20 Верховний Суд виходив з того, що, суд не може обмежити право платника податків довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, з огляду на передбачену ПК України мету й повноваження контролюючого органу під час проведення податкової перевірки, у разі, якщо рішення контролюючого органу мотивоване саме ненаданням платником податків на вимогу контролюючого органу первинних документів, адміністративний суд, виходячи з окреслених процесуальним законом меж судового доказування, повинен перевіряти і враховувати такі обставини й винятки з них при вирішенні спору.
Враховуючи вищенаведене, спірні податкові повідомлення-рішення прийняти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відтак, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. 
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, Полтава, Полтавська область, ідентифікаційний код 44057192) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без задоволення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	Г.В. Костенко