Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року       м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Януля Віктора Степановича на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130, ст. 173 КУпАП,-

в с т а н о в и в : 

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2025 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Не погодившись із постановою суду, захисник ОСОБА_1 – адвокат Януль В.С. оскаржив її в апеляційному порядку. 
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою. 
Стверджує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, оскільки матеріали справи не містять доказів керування ним транспортним засобом, а процедура його освідування на стан сп`яніння здійснена не уповноваженою особою, адже огляд військовослужбовця здійснюється в порядку ст. 266-1 КУпАП.
Також заперечує щодо письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , оскільки вона не вказана у протоколі, а наявний у справі відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказам, у зв`язку з тим, що він не являється безперервним.
Крім цього, зауважує, що суд першої інстанції притягнув ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП за його відсутності, явка якого є обов`язковою у відповідності до ч. 2 ст. 268 КУпАП.
За таких обставин, вважає, що ОСОБА_1 необґрунтовано визнано винним та
_______________________________________________________________________________________________________________________ 
Справа №562/3375/25 Суддя в суді І інстанції – Гордійчук Н.О.
Провадження № 33/4815/1087/25 Суддя в суді апеляційної інстанції – Шимків С.С.
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 173 КУпАП.
Просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.
Правопорушник та його захисник у судове засідання апеляційного суду не з"явилися, повторно. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду.
Чергове подання захисником клопотання про відкладення розгляду справи розцінюється апеляційним судом як свідоме затягування її розгляду.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення її без задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі по тексту – Інструкція).
Судом встановлено, що 08.10.2025 року о 16:15 год., в м. Здолбунів, по вул. Грушевського, 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Daewoo Nubira", р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя.
Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1  відмовився, чим допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням водія на такий огляд до медичного закладу, а також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
Крім того, 08.10.2025 року близько 16 год. 18 хв., в м. Здолбунів, по вул. Грушевського, 7, ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою в громадському місці (сквері) у присутності громадян, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.
Разом з цим, 15.10.2025 року о 16:56 год., в м. Здолбунів, по вул. Полярна, 22, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Daewoo Nubira", р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови.
Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням водія на такий огляд до медичного закладу, а також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
Такими діями, ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 173 КУпАП.
Досліджений відеозапис з нагрудних відеокамер працівників поліції, яким зафіксовано події, які мали місце 08.10.2025 року, підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП та відображає із достатньою повнотою обставини, за яких патрульні, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки автомобіля, так і в медичному закладі, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Порушення ОСОБА_1 15.10.2025 року п. 2.5 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доводиться й іншим наявним у справі відеозаписом, яким зафіксована його відмова від проходження огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі.
Покликання захисника Баюна М.М. на те, що матеріали справи не містять прямих доказів керування ним транспортним засобом є непереконливим, адже відсутність прямих доказів не може безумовно свідчити про відсутність в діях порушника складу інкримінованого правопорушення.
Чинний КУпАП не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Положення ст.ст. 252, 280 КУпАП визначають, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінює всі докази в справі.
Доказування тих чи інших обставин події досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення особою правопорушення.
Факт керування ОСОБА_1 автомобілем 08.10.2025 року доводиться письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , які в розумінні ст. 251 КУпАП є доказом у даній справі. Підстав для сумніву у правдивості таких показань апеляційним судом не виявлено. 
15.10.2025 року, ОСОБА_1 , був виявлений працівниками поліції за кермом автомобіля із працюючим двигуном, який стояв посередині дороги, чим привернув увагу патрульного екіпажу. Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 , за вказівкою поліцейського, яка була надана до виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, здійснив паркування автомобіля з метою забезпечення безперешкодного руху по вул. Полярна в м. Здолбунів.
Таким чином, у матеріалах даної справи достатнього переконливих доказів на підтвердження факту здійснення керування  ОСОБА_1 автомобілем 08.10.2025 року та 15.10.2025 року, а наведенні в апеляційній скарзі заперечення з даного приводу розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту, який направлений на уникнення ОСОБА_1 від відповідальності.
Порушення принципу безперервності відеозапису в певному моменті не впливає на належність і допустимість відеозапису як доказу в цілому, оскільки сторона захисту не заперечує достовірність обставин, зафіксованих на відео, не повідомила суду інших важливих для справи обставин, які залишися поза межами відеозйомки.
Належить також взяти до уваги й те, що протокол про адміністративне правопорушення і дії посадової особи, яка його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством,  ОСОБА_1  не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, зокрема, з підстав невірного встановлення особи водія.
Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги, що освідування ОСОБА_1 було здійснено не уповноваженою особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі за ч. 1 ст. 130 КУпАП, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. 
Таким чином, статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому, при проведенні огляду на стан сп`яніння військовослужбовця-водія, таку процедуру проводить поліція у відповідності до ст. 266 КУпАП.
Також не вбачається підстав для скасування постанови суду першої інстанції в частині визнання  ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, адже здійснення розгляду справи за його відсутності не вплинула на правильність висновків місцевого суду. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку, що працівниками поліції не вірно встановлено особу водія, який вчинив правопорушення та обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1  та порушень під час оформлення адміністративних матеріалів відносно нього, які б ставили під сумнів його вину у вчиненні інкримінованих правопорушень.
Вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130, ст. 173 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою, а тому висновок суду першої інстанції про доведеність його вини є законним та обґрунтованим.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Застосований місцевим судом до ОСОБА_1  вид адміністративного стягнення, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
Постанова суду першої інстанції є законна та обґрунтована, а тому підстави для її скасування – відсутні. 
На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 173, 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Януля Віктора Степановича залишити без задоволення, а постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду   Шимків С.С.