РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
05 лютого 2026 р.  Справа № 120/7040/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідача 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 2) про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийняло рішення від 26.03.2025, яким відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення".
Ухвалою від 28.05.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Цією ухвалою відповідачам встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
06.06.2025 через підсистему "Електронний суд" представником ГУ ПФУ у Вінницькій області подано відзив, у якому зазначено, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративною суду від 26.09.2024 у справі №120/1203/24, з урахуванням постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2025, Головним управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянуто заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 07.09.2023 з урахуванням висновків суду, та 26.03.2025 року прийнято рішення №025750009708 про відмову в призначенні пенсії за віком.
Відтак, на думку представника відповідача, позивач не має права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.
30.06.2026 через підсистему "Електронний суд" представником ГУ ПФУ в Хмельницькій області подано відзив, у якому зазначив, що за результатами розгляду доданих позивачем до заяви документів до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховані періоди роботи: - з 10.04.1996 по 30.04.2002, оскільки відсутня інформація про право підпису тимчасово виконуючого обов`язки начальника О.В. Бондарчуком. Крім того, посада свердлильника шпурів відсутня в наказі про результати атестації робочого місця 14.12.1994; - з 19.12.2002 по 08.07.2012, оскільки відсутній перелік до наказів про результати атестації робочих місць від 12.01.2004 № 7 та від 26.06.2009 № 41.
Отже, для зарахування до пільгового стажу періодів роботи: з 10.04.1996 по 30.04.2002, необхідно надати інформацію про право підпису пільгових довідок тимчасово виконуючим обов`язки начальника О.В. Бондарчуком, накази про проведення атестації робочих місць та перелік до них; з 19.12.2002 по 08.07.2012, необхідно до наказу про результати атестації робочих місць від 12.01.2004 № 7 надати Додаток 1, до наказу від 26.06.2009 № 41 - Додаток 2.
За наведених обставин, на думку представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.09.2024 у справі № 120/1203/24 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 025750009708 від 07 вересня 2023 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 07 вересня 2023 року з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього судового рішення.
На виконання рішення Вінницького окружного адміністративною суду від 26.09.2024 у справі №120/1203/24, з урахуванням постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2025, Головним управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянуто заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 07.09.2023 з урахуванням висновків суду, та 26.03.2025 року прийнято рішення №025750009708 про відмову в призначенні пенсії за віком, з наступних підстав:
- страховий стаж позивача становить 34 роки 7 місяців 22 дні. 
За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.01.1992 по 10.12.1992, оскільки стаж набутий на території російської федерації.
Пільговий стаж у позивача відсутній.
До пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 10.04.1996 по 30.04.2002 згідно довідки від 27.02.2023 №4, виданої філією «Вінницький спецкар`єр», оскільки в наказі про результати атестації робочого місця від 14.12.№22-К посада «свердлильника шпурів» відсутня, та період роботи з 19.12.2002 по 08.07.2012, оскільки відсутні переліки професій і посад, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до наказів про результати атестації робочих місць від 12.01.2004 №7 та від 26.06.2009 №41.
Надаючи правову оцінку рішенню пенсійного органу, що оскаржується, суд зважає на таке.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).
Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).
Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Щодо незарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 10 квітня 1996 року по 30 квітня 2002 року та з 19 грудня 2002 року по 08 липня 2012 року, то суд зауважує наступне.
Частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Cписком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статі 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Cписком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відтак право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Cписком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, мають чоловіки після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Так, суд установив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15 вересня 2023 року № 025750009708 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зокрема й з підстав відсутності у нього пільгового стажу роботи.
До такого стажу не зараховано період його роботи з 10 квітня 1996 року по 30 квітня 2002 року з огляду на відсутність інформації про право підпису у довідці про пільговий характер роботи у виконуючого обов`язки начальника філії "Вінницький спецкар`єр" ОСОБА_2 , а також з огляду на те, що посада "свердлильник шпурів" відсутня в наказі про результати атестації робочого місця; період роботи з 19 грудня 2002 року по 08 липня 2012 року, оскільки відсутній перелік до наказів про результати атестації робочих місць від 12 січня 2004 року № 7 та від 26 червня 2009 року № 41.
Згідно з положеннями статті 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пунктів 3 - 5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці (далі - Порядок № 442).
Відповідно до пункту 6 Порядку № 442 атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Відповідно до пункту 8 та 9 Порядку № 442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Пунктами 3, 20 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (редакція Порядку № 637, чинна на момент роботи позивачки).
Відтак необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є: 1) встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також 2) документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 вересня 2023 року за результатами розгляду справи № 620/2611/20.
Отже, для зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 10 квітня 1996 року по 30 квітня 2002 року та з 19 грудня 2002 року по 08 липня 2012 року позивачу необхідно підтвердити відповідними документами умови праці за час виконання певної роботи, а також підтвердити такі умови праці проведеною атестацією робочого місця.
Як свідчать записи № 11-14 трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 10 квітня 1996 року по 16 грудня 2002 року працював у Вінницькому спецкар`єрі за професією "свердлильник шпурів" ІІІ та ІV розряду. 
Записами № 15-19 цієї трудової книжки підтверджується факт роботи позивача з 19 грудня 2002 року по 20 травня 2013 року у "Літинському райавтодорі". Зокрема в період з 19 грудня 2002 року по 01 березня 2007 року позивач працював за професією бурильщика IV розряду, з 01 березня 2007 року по 07 липня 2011 року - машиністом грохоту V розряду, з 07 липня 2011 року по 19 листопада 2012 року - дорожнім робочим ІІ розряду, з 19 листопада 2012 року по 20 травня 2013 року - трактористом МТЗ-82.
В підтвердження тих обставин, що виконувані позивачем роботи в періоди з 10 квітня 1996 року по 30 квітня 2002 року та з 19 грудня 2002 року по 08 липня 2012 року дають йому право на пільгове пенсійне забезпечення ним долучалися до заяви про призначення пенсії довідка № 4 від 27 лютого 2023 року, видана філією "Вінницький спецкар`єр", та довідка № 32 від 09 березня 2023 року, видана філією "Вінницька дорожня експлуатаційна дільниця".
Так, із довідки від 27 лютого 2023 року № 4, що видана філією "Вінницький спецкар`єр", слідує, що ОСОБА_1 працював повний робочий день у філії "Вінницький спецкар`єр" Літинського гірничо-дробильного цеху з 10 квітня 1996 року по 30 квітня 2002 року та виконував роботи щодо свердлення, розсвердлення, зенкування крізних та глухих отворів в одній площині за професією "свердлильник шпурів", що передбачена Списком № 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162. У такій довідці зазначено, що підставою для її видачі слугували накази про прийняття та переведення за 1996-2002 роки, особова картка форми Т2, відомості по заробітній платі за період з 1996 року по 2002 рік.
Довідкою від 09 березня 2023 року № 32, що видана філією "Вінницька дорожня експлуатаційна дільниця", підтверджується те, що позивач працював повний робочий день у філії "Вінницька ДЕД" з 19 грудня 2002 року по 28 лютого 2007 року та з 01 березня 2007 року по 08 липня 2012 року та виконував роботи буріння свердловин, сортування щебеневої продукції за професією машиніст бурової установки, грохотника, машиніст конвеєра, що передбачена Списком № 2 розділу 1 підрозділу 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36. Підставою для видачі цієї довідки слугували особові рахунки, книга наказів, картки ф. Т-2, П-2.
При цьому, підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 10 квітня 1996 року по 30 квітня 2002 року слугувало те, що посада "свердлильник шпурів" відсутня в наказі про результати атестації робочого місця від 14 квітня 1994 року.
Як слідує зі змісту наданого позивачем наказу від 14 грудня 1994 року № 22-к "Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням", по "Вінницькому спецкар`єру" згідно з рішенням атестаційної комісії облавтодора віднесено такі професії та посади: директор спецкар`єру, головний інженер, головний маркшейдер, головний механік, головний енергетик, інженер по ОПіТБ, машиніст екскаватору, машиніст бульдозеру, водії БеЛАЗів, машиніст конвеєра, грохотувальник, слюсар черговий по ремонту гірничого обладнання, електрослюсар, зайнятий на різані і ручному зварюванні, машиніст навантажувальних машин, асфальтобетонщики-варільщики, формунщик, електрогазозварник, зайнятий на різанні і ручному зварюванні, майстер асфальтобетонної дільниці, начальник цеху, механік цеху, енергетик цеху, майстер цеху.
Згадуваним вище наказом не віднесено професію "свердлильник шпурів" до переліку робочих місць, виробництв, професій і посад, які надають особі право на пільгове пенсійне забезпечення.
Водночас, як згадувалося судом вище, для підтвердження у особи права на пільгове пенсійне забезпечення слід встановити як факт перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, так і документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації робочих місць.
Проте в даному випадку проведеною роботодавцем позивача атестацією не підтверджено право ОСОБА_1 на пільгове пенсійне забезпечення за професією "свердлувальник шпурів", а тому доводи пенсійного органу про те, що позивач не має права для зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 10 квітня 1996 року по 30 квітня 2002 року є обґрунтованими.
Одночасно суд звертає увагу на те, що судова практика Великої Палати Верховного Суду (справа № 520/15025/16-а) не є релевантною до обставин цієї справи, оскільки у справі № 520/15025/16-а, на відміну від справи, що розглядається, на підприємстві атестація умов праці не проводилася. Натомість у цій справі, на підприємстві проведена атестація робочих місць, проте професія "свердлувальник шпурів", роботу за якою виконував позивач у спірний період, не була віднесена до посад зі шкідливими та важкими умовами праці.
До такого висновку дійшов Вінницький окружний адміністративний суд приймаючи рішення 26.09.2024 у справі № 120/1203/24.
З урахуванням наведеного та правової позиції, викладеної у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 26.09.2024 у справі № 120/1203/24, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на виконання зазначеного судового рішення було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 07.09.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. За результатами повторного розгляду 26.03.2025 прийнято рішення № 025750009708 про відмову в призначенні пенсії за віком.
Однією з підстав для відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 10.04.1996 по 30.04.2002 згідно з довідкою від 27.02.2023 № 4, виданою філією «Вінницький спецкар`єр», стало те, що посада «свердлильник шпурів» відсутня в наказі про результати атестації робочих місць від 14.12.1994 № 22-К.
Оцінюючи обставини справи в межах спірних правовідносин, суд погоджується з висновками, викладеними в рішенні від 26.09.2024 у справі № 120/1203/24, а також із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.03.2025 № 025750009708 у частині відмови в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивача з 10.04.1996 по 30.04.2002 на посаді свердлильника шпурів.
Зазначена посада не передбачена наказом про результати атестації робочих місць від 14 квітня 1994 року, а проведеною роботодавцем атестацією не підтверджено право ОСОБА_1 на пільгове пенсійне забезпечення за професією «свердлувальник шпурів».
Окремо суд зауважує, що стороною позивача до матеріалів справи не надано жодних належних та допустимих доказів, якими можна було б спростувати зазначені висновки. За таких обставин відсутні правові підстави для зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу періоду роботи з 10.04.1996 по 30.04.2002.
Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 19 грудня 2002 року по 08 липня 2012 року з тих підстав, що у поданих позивачем документах відсутній перелік до наказів про результати атестації робочих місць від 12 січня 2004 року № 7 та від 26 червня 2009 року № 41, то суд зазначає таке.
Так, судом встановлено, що до заяви про призначення пенсії позивачем долучався наказ № 7 від 12 січня 2004 року "Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці та наказ № 41 від 26 червня 2009 року "Про результати атестації робочих місць за умовами праці".
Наказом № 7 від 12 січня 2004 року затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівникам, яким підтверджено право на пільги та компенсації, передбачені законодавством, а також надано передбачені пільги і компенсації робітникам, які працюють на робочих місцях з шкідливими умовами праці згідно переліку (Додаток № 1).
Наказом № 41 від 26 червня 2009 року затверджено "Перелік професій робітників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення (Додаток № 5)".
Водночас пенсійний орган не зарахував до пільгового стажу період роботи позивача з 19 грудня 2002 року по 08 липня 2012 року лише з тих підстав, що позивач надав згадувані вище накази без Додатку № 1 та Додатку № 2.
Проте суд вважає такі висновки пенсійного органу передчасними з огляду на таке.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1), при прийманні документів працівник сервісного центру:
- ідентифікує заявника (його представника);
- надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
- реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
- уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
- з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;
- повідомляє про необхідність дооформления документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
- сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;
- надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;
- повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;
- видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;
- повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.
Відтак пенсійний орган при прийнятті (дослідженні) документів для призначення пенсії наділений широкими повноваженнями, реалізація яких дозволяє повідомити заявника про надання додаткових документів, необхідних для призначення пенсії (зокрема й додатків до наданих позивачем наказів), а також надіслання відповідних запитів про витребування таких додатків самостійно.
Проте пенсійний орган не скористався наданими йому повноваженнями, що встановлені пунктом 4.2 згаданого вище Порядку, для встановлення права позивача на зарахування до його пільгового стажу періоду роботи з 19 грудня 2002 року по 08 липня 2012 року, а відразу відмовив в призначенні пенсії.
Разом із тим відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.01.1992 по 10.12.1992, оскільки стаж набутий на території рф, з якою розірвано дипломатичні відносини, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
13 березня 1992 України стала учасником Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від (надалі також - Угода від 13.03.1992).
29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Отже, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в РФ, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу та призначення позивачу пенсії.
Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (чинної на момент виникнення спірних правовідносин).
При цьому, метою Угоди від 13.03.1992 є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.
Згідно з частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.
Отже, Угодою визначено стаж, який підлягає врахуванню при призначенні пенсії, а також заробіток за відповідний період, який підлягає включенню при обчисленні пенсії.
Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 підтверджено, що позивач у період з 07.03.1989 по 10.12.1992 працював на посаді помічника бурильника на території рф.
Такі записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаного товариства та не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.
Таким чином, позивачем подано документи для підтвердження стажу роботи на території іншої держави - рф, тому такий стаж підлягає визнанню на території України.
При цьому, доводи відповідача щодо неможливості зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи в Російській Федерації після 1991 огляду на те, що Російська Федерація припинила участь російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 суд вважає необґрунтованими, оскільки 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь у вказаній Угоді, натомість у спірні періоди роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.
При цьому суд зазначає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.
Отже, твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відсутність підстав для зарахування періодів роботи з 01.01.1992 по 10.12.1992 на території рф до страхового стажу ОСОБА_1 є безпідставними.
Як наслідок, періоди роботи з 01.01.1992 по 10.12.1992 на території рф, підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.
За таких обставин слід дійти висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області без з`ясування всіх суттєвих обставин повторно не зарахувало до пільгового стажу позивача згадувані вище періоди роботи, проте і суд з огляду на встановлені в ході розгляду цієї справи обставини не може зобов`язати пенсійний орган зарахувати до пільгового стажу позивача такий період.
З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.03.2025 за № 025750009708, а тому таке підлягає скасуванню.
Водночас, визначаючись із тим, чи наявні усі передумови для призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах, суд враховує наступне.
Вище йшлося про те, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи зокрема з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.
Відтак за загальним правилом, пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV або ж відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII призначається особі, яка:
- досягла 55 років;
- має не менше 30 років страхового стажу (для чоловіків);
- має не менше 12 років 6 місяців стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (для чоловіків).
Як слідує із рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яким позивачеві відмовлено в призначенні пенсії, вік заявника на дату звернення за призначенням пенсії становив 55 років. При цьому у рішенні йдеться про те, що страховий стаж позивача складає 34 роки 02 місяці 17 днів, а пільговий стаж у заявника станом на день звернення із заявою про призначення пенсії відсутній.
При цьому в ході розгляду цієї справи суд повторно дійшов висновку про передчасність висновків пенсійного органу щодо незарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 19 грудня 2002 року по 08 липня 2012 року.
Відтак суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача призначити позивачеві пенсію, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, приймаючи рішення від 26.03.2025 за №025750009708, не скористалося наданими йому повноваженнями та не надіслало запити для отримання додаткових документів, необхідних для призначення пенсії (зокрема Додатків № 1 та № 2 до наказів від 12 січня 2004 року № 7 та від 26 червня 2009 року № 41 відповідно), а відразу прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії.
Тобто пенсійним органом було проігноровано висновки суду у справі № 120/1203/24, якими наголошено на необхідності належного та всебічного дослідження цього питання саме управлінням Пенсійного фонду України. У результаті зазначене питання було повторно вирішено без усунення встановлених судом недоліків та без урахування правової позиції суду щодо відсутності підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 19 грудня 2002 року по 08 липня 2012 року, а також без надання належної правової оцінки всім обставинам справи. За таких умов зроблено передчасний висновок про відсутність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
В той же час, обчислення пільгового стажу належить до виключної компетенції пенсійного органу.
За таких обставин суд не може перебирати на себе функції органу Пенсійного фонду і вирішувати питання про призначення пенсії ОСОБА_1 , адже завданням адміністративного суду є здійснення контролю за правомірністю рішень суб`єкта владних повноважень, а не первинний його розгляд.
Тому з метою захисту порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 07 вересня 2023 року з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).
В силу приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача, суд доходить висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України). 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №025750009708 від 26.03.2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 07 вересня 2023 року з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього судового рішення.
У задоволені решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 605, 60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, 29000, код ЄДРПОУ 21318350)

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, код ЄДРПОУ 21318350)

Рішення суду сформовано: 05.02.2026.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна