УХВАЛА

04 грудня 2025 року 
м. Київ

справа №640/16659/22
адміністративне провадження № К/990/48156/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Васильєвої І.А.,
суддів: Юрченко В.П.,  Гімона М.М., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2025 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі №640/16659/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таєрс Лізинг» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
До Верховного Суду 21.11.2025 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2025 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі №640/16659/22, передано судді-доповідачу 01.12.2025.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за поданою скаргою, колегія суддів виходить з такого.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2025 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таєрс Лізинг» до Головного управління ДПС у м.  Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження.
Не погодившись із прийнятим рішенням, контролюючим органом подано апеляційну скаргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2025 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2025 у справі №640/16659/22 залишено без руху та встановлено апелянту десятиденний строк з дня вручення даної ухвали протягом якого мають бути усунуті недоліки апеляційної скарги шляхом надання оригіналу документу на підтвердження сплати судового збору.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про відстрочення сплати судового збору та про продовження строку для усунення недоліків. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.  Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2025 у справі №640/16659/22 повернуто апелянту.
Податковим органом 06.08.2025 повторно подано апеляційну скаргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2025 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2025 у справі №640/16659/22 залишено без руху. Надано Головному управлінню ДПС у м. Києві строк для усунення недоліку вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії даної ухвали шляхом подання до суду апеляційної інстанції оригіналу документа про сплату судового збору.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про продовження строку на усунення недоліків. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2025 у справі №640/16659/22 повернуто особі, яка її подала.
Контролюючим органом 10.09.2025 втретє подано апеляційну скаргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС  у м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2025 у справі №640/16659/22 залишено без руху. Встановлено апелянту строк для усунення вказаних недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом зазначення інших підстав пропуску строку на апеляційне оскарження та сплати судового збору.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про продовження строку на усунення недоліків. Відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м.  Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2025 у справі №640/16659/22.
Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, позиція суду апеляційної інстанції мотивована тим, що апелянтом не надано суду апеляційної інстанції належних доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження. Сам по собі факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку для органу державної влади, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану, вплинуло на роботу цього державного органу. Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги. Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. У свою чергу, судом апеляційної інстанції для апелянта були забезпечені умови, за яких відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не тільки мав можливість, а й процесуальний обов`язок вжити всі можливі заходи задля доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування касаційної скарги контролюючим органом вказано, що судом апеляційної інстанції не враховано право особи на апеляційне оскарження судових рішень, на справедливий судовий розгляд, що відсутність фінансування для сплати судового збору є поважною підставою пропуску строку апеляційного оскарження.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд приходить до висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).
Підстави пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.
Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Недоліки в організації роботи відповідача не можуть бути визнані такими обставинами, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Право на повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення не є абсолютним й, окрім його реалізації без зайвих зволікань, скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої апеляційної скарги відбулося з причин, які об`єктивно не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення. Та обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторного звернення до апеляційного суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього.
Відкриття апеляційного провадження поза межами встановленого законодавством строку для апеляційного оскарження є неприйнятним та порушує принцип юридичної визначеності, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що підтверджено рішенням Європейського суду з прав людини від 20.09.2022 у справі «Завалій та інші проти України».
Доводи скаржника, наведені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків апеляційного суду, що скаржником не наведено поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною 2 статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини 1 та частини 2 статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Відповідно до вищевикладеного, керуючись статтями 333, 355, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2025 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі №640/16659/22.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	І.А. Васильєва В.П. Юрченко   М.М. Гімон