ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/40767/25 Суддя (судді) першої інстанції: Марич Є.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача - Єгорової Н.М.,
суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної та ветеранської політики Бучанської районної державної адміністрації Київської області про стягнення збитків, -
ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2025 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціальної та ветеранської політики Бучанської районної державної адміністрації Київської області, яким просив стягнути з Управління соціальної та ветеранської політики Бучанської районної державної адміністрації Київської області на його користь збитки у розмірі 959894,55 грн.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Апелянт наголосив, що його позовні вимоги спрямовані на реалізацію конституційного права про відшкодування шкоди (збитків) за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування завданої бездіяльності органів влади, їх посадових і службових при здійсненні ними своїх повноважень, а тому положення ст. 382, 383 КАС України не можуть бути застосовані.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року по справі №320/14202/23 визнано неправомірною відмову Управління соціального забезпечення населення Бучанського району Київської області щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення інваліда війни 2 групи, зобов`язано Управління соціального забезпечення населення Бучанського району Київської області встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни II групи та видати посвідчення інваліда війни II групи відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_1 16 червня 2025 року звернувся до Управління соціальної та ветеранської політики Бучанської районної державної адміністрації Київської області для отримання посвідчення інваліда війни 2 групи з урахуванням постанови державного виконавця від 28 травня 2025 року про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, водночас позивачу було відмовлено у видачі відповідного посвідчення.
Вважаючи що своєю бездіяльністю відповідачем завдані позивачу збитки у вигляді недоотриманих сум пенсійних виплат, одноразової грошової допомоги та компенсації для санітарно-курортного лікування, позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги спрямовані на виконання іншого судового рішення, а саме рішення в адміністративній справі №320/14202/23, а тому обраний позивачем у даній справі спосіб захисту є одним із способів виконання вищевказаного рішення, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Статтю 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Згідно з ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1).
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим і відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Спір набуває ознак публічно-правового за умов здійснення органом публічної влади та/або його посадовими особами в цих відносинах владних управлінських функцій.
Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність суб`єкта владних повноважень із виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову у даній справі є стягнення з Управління соціальної та ветеранської політики Бучанської районної державної адміністрації Київської області збитків (шкоди) пов`язаних з діями та бездіяльністю відповідача, які призвели до позбавлення позивача права на користування пільгами, як особи з інвалідністю в наслідок війни ІІ групи, а саме недоотримання сум пенсійних виплат, одноразової грошової допомоги та компенсації для санітарно-курортного лікування.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що вимоги позивача спрямовані на виконання судового рішення в адміністративній справі №320/14202/23, а обраний позивачем у даній справі спосіб захисту є одним із способів виконання вищевказаного рішення є помилковими.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи (п. 1); неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання (п. 4).
З урахуванням вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 170, 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року - скасувати. 
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова 

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку