Справа № 445/2201/25 
провадження № 2/445/273/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.
секретаря судового засідання Кшемінської О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Золочеві Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
05.09.2025 року АТ «Сенс банк», через представника Супрун Є.В., звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, 22.09.2021 року відповідач через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг відповідно до Публічної пропозиції АТ «Альфа- Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (архівна версія публічної пропозиції, яка була чинною на дату укладення сторонами угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-taumovi та є публічно доступною), відповідно до умов якого позивач зобов`язується надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язується в поряду та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав надавши відповідачу кредит. Однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, порушив умови кредитного договору в результаті чого має прострочену заборгованість у розмірі 46039,11 грн., з яких 26 374,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 19 665,11 грн заборгованості за нарахованими відсотками. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на правову професійну правничу допомогу у розмірі 4 214,07 грн. 
Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області від 09.09.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. 
Ухвала про відкриття провадження надіслана відповідачу 10.09.2025 року, та повернута до суду, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою. 
Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, останній зазначив, що суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України).
Окрім цього, Верховний Суд звертав увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Постанова ВП ВС від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), КГС ВС від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19 та від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 
На момент постановлення даного судового рішення від сторін не надходило заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв від сторін чи їх представників не надходило. 
Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Судом вивчено наявні матеріали справи, досліджено письмові докази, оцінено доказ кожен окремо та в їх сукупності, внаслідок чого встановлено наступне. 
22.09.2021 року відповідач через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг відповідно до Публічної пропозиції АТ «Альфа- Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (архівна версія публічної пропозиції, яка була чинною на дату укладення сторонами угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-taumovi та є публічно доступною).
Відповідно до умов укладеної між сторонами угоди, АТ «Альфа-Банк» надало відповідачу кредит, а останній зобов`язався повернути кредит в порядку та на умовах, визначених договором, а саме: кредит надано на споживчі потреби з максимальним лімітом у розмірі 200000,00 грн., з доступною суму кредиту у розмірі 23000,00 грн.
Факт надання кредиту та користування відповідачем відповідним кредитним лімітом підтверджено випискою про рух коштів з кредитного рахунку. 
Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12 серпня 2022 року затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».
Відповідач свої зобов`язання за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22.09.2021 року належним чином не виконав.
В результаті чого, в нього, згідно розрахунку позивача, мається заборгованість перед АТ «Сенс Банк» в сумі 46 039,11 грн., з яких 26 374,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 19 665,11 грн заборгованості за нарахованими відсотками. 
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст.ст.526, 522 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину.
Відтак, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між сторонами, а також факт надання кредитних коштів відповідачу. 
Враховуючи, що на підставі наданих доказів встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеними з банком договорами не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 46 039,11 грн., з яких 26 374,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 19 665,11 грн заборгованості за нарахованими відсотками. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. 
Крім того, відповідно до частини 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Постанова ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 визначає, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів позову додано лише Договір про надання послуг №1006 від 28.01.2025, укладений між АТ «Сенс Банк» (замовник) та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» (виконавець) в особі керуючого партнера Лойфера А.Е., а також копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю останнього. 
Водночас, суду не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також розрахунку таких витрат, акту-приймання наданих послуг. 
Таким чином, АТ «Сенс Банк» не надано суду доказів, що підтверджували б понесені ним витрати на правничу допомогу, оскільки до матеріалів справи, окрім самого договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025, не додано жодного іншого доказу на підтвердження наявних витрат на правничу допомогу. 
На підставі викладеного, підстави для відшкодування витрат на правничу допомогу відсутні. 
Керуючись ст. 526, 522 ч.1, 1046 ч. 1, 1048 ч. 1 ЦК України, ст. 81, 89, 137, 141 ч. 1, 263-265 ЦПК України, суд - 
у х в а л и в :
позов Акціонерного товариства «Сенс банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ), на користь Акціонерного товариства «Сенс банк» (ЄДРПОУ 23494714, 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100), заборгованість за кредитним договором від 22.09.2021 року у розмірі 46 039,11 грн (сорок шість тисяч тридцять дев`ять гривень 11 копійок), з яких 26 374,00 грн (двадцять шість тисяч триста сімдесят чотири гривні 00 копійок) заборгованості за тілом кредиту, 19 665,11 грн (дев`ятнадцять тисяч шістсот шістдесят п`ять гривень 11 копійок) заборгованості за нарахованими відсотками. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ), на користь Акціонерного товариства «Сенс банк» (ЄДРПОУ 23494714, 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100), судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).
В задоволенні решти вимог - відмовити. 
Копію рішення суду негайно надіслати сторонам. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 22 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення виготовлено 12 січня 2026 року. 

  Суддя 	  О. М. Кіпчарський