П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/8453/25 	

Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В.В.
Час і місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А. І.
– Ступакової І. Г. 

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «XL-ГРУПП» про ухвалення додаткового рішення по справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «XL-ГРУПП» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «XL-ГРУПП» до Південної митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 06.02.2025 року № UA504170/2025/000001/2 і картки відмови в прийнятті митної декларації від 06.02.2025 року № UA504170/2025/000004 

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “XL-ГРУПП” до Південної митниці відмовлено повністю. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ТОВ “XL-ГРУПП” подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “XL-ГРУПП” задоволено.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року скасовано.
Ухвалено по справі нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю “XL-ГРУПП” до Південної митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 06.02.2025 року № UA504170/2025/000001/2 і картки відмови в прийнятті митної декларації від 06.02.2025 року № UA504170/2025/000004 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Миколаївської митниці про коригування митної вартості № UA504170/2025/000001/2 від 06.02.2025.
Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Миколаївської митниці № UA504170/2025/000004 від 06.02.2025.
21.01.2026 року на адресу апеляційного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю “XL-ГРУПП” про ухвалення додаткового судового рішення, в якій апелянт просить суд стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 5928,68 грн. за подання позовної заяви, судовий збір в розмірі 8893,02 грн. за подання апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000.00 грн. понесені в місцевому адміністративному суді.
В свою чергу, матеріали справи містять клопотання відповідача, як суб`єкта владних повноважень, про зменшення розміру таких витрат, обгрунтоване їх неспівмірністю.
Колегія суддів, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Як встановлено матеріалами справи рішенням суду апеляційної інстанції, апеляційну скаргу ТОВ “XL-ГРУПП” задоволено. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року скасовано. Ухвалено по справі нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю “XL-ГРУПП” до Південної митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 06.02.2025 року № UA504170/2025/000001/2 і картки відмови в прийнятті митної декларації від 06.02.2025 року № UA504170/2025/000004 задоволено, а отже відповідно до положень частини 3 статті 139 КАС України на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який виступав стороною у справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Як свідчать матеріали справи, ТОВ “XL-ГРУПП” за подання позову до суду першої інстанції сплатило судовий збір у розмірі 5928,68 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №259 від 31 березня 2025 р. За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у сумі 8893 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №598 від 03 листопада 2025 р., а не як помилково вказано в заяві про ухвалення додаткового судового рішення - 8893,02 грн.
Відповідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно із ч.ч.1, 6, 7, 9 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом ст. 139 КАС України, розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.
Відповідно ч.1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відтак, з огляду на ухвалення рішення про задоволення вимог ТОВ “XL-ГРУПП” за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду із позовною заявою судовий збір в розмірі в розмірі 5928,68 грн., а також судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги в розмірі 8893 грн.
Щодо наявності підстав для стягнення з Південної митниці на користь ТОВ “XL-ГРУПП” судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Так, за визначенням ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Статтею 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
Дослідивши вищезазначену заяву, колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вказана позиція узгоджується з позицією, викладено у постанові Верховного Суду по справі № 520/7431/19.
Згідно правового висновку викладеного Верховним Судом у постанові від 14.03.2023 у справі № 640/12206/19 вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Отже, надаючи оцінку доводам заявника щодо стягнення витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Матеріали справи містять докази на підтвердження факту надання Адвокатом Буряченко Т.М. правничої допомоги ТОВ “XL-ГРУПП”, а саме:
- договір № 10/06/2025-1 про надання правової допомоги від 10.06.2025 року;
- акт здачі-прийняття наданих послуг №1 від 20.08.2025 року;
- платіжну інструкцію №184 від 21.08.2025 року.
Дослідивши наявні у матеріалах справи документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд приходить до висновку, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. є завищеними та неспівмірними зі складністю справи.
Так відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Колегія суддів не оспорює права адвоката самостійно визначати гонорар, однак, у даному випадку, не може вважати, що при встановленні такого розміру гонорару врахована складність даної справи та інші істотні обставини. Наявні у матеріалах справи документи на обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі (8000 грн.) з іншої сторони у справі, оскільки відповідний розмір має відповідати критерію «розумної необхідності» таких витрат.
Таким чином, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду даної справи є завищеною враховуючи й те, що матеріали справи не містять інформації про здійснення адвокатом дій, на вчинення яких було необхідно витратити кошти або значну кількість часу.
Колегія суддів зазначає, що компенсація витрат на правничу допомогу за рахунок суб`єкта владних повноважень не повинна розглядатись особою як сатисфакція за порушені права та нести надмірне фінансове навантаження на бюджет.
Суд апеляційної інстанції вкотре наголошує на тому, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються та не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023р. №910/7032/17).
В обсязі встановлених обставин, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для їх зменшення та стягнення з Південної митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат у загальному розмірі - 4000 грн., що відповідає вимогам «розумності» та «співмірності».
Керуючись ст. ст. 132, 139, 252, 321, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «XL-ГРУПП» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Ухвалити по справі додаткове судове рішення, яким стягнути з Південної митниці (вул. Маріупольська, 57А, м. Миколаїв, 54017, код ЄДРПОУ 44017652) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «XL-ГРУПП» (вул. Ковальська, 194А, м. Миколаїв,54034, код ЄДРПОУ 42619664) судовий збір у розмірі 14821,68 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять одну грн. 68 коп.) за подачу позовної заяви та апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції та 4 000 грн. (чотири тисячі грн.) за надання професійної правничої допомоги.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Повний текст складено та підписано 03 лютого 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова