Справа № 595/1575/25
Провадження № 2/595/50/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 
Бучацький районний суд Тернопільської області
в складі: одноособово суддею Содоморою Р.О.,
при секретарі Присташ П.Р.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Суп М.Б.,
представника відповідача Заводовської М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 та третьої особи Служби у справах дітей Бучацької міської ради про визначення місця проживання дитини, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Суп М.Б., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та третьої особи, Служби у справах дітей Бучацької міської ради, про визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі з 13.05.2014. За час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя у сторін не склалося, і рішенням Бучацького районного суду Чортківського району Тернопільської області від 03 березня 2021 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони давно проживають окремо, відповідач участі у вихованні доньки не бере, не цікавиться її життям, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Перешкод у побаченнях батька з донькою та їх спілкуванні позивачка не чинить. Бучацький районий суд Тернопільської області 13 травня 2021 року видав судовий наказ у справі №595/623/21 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 26 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що донька сторін проживає з позивачем в с.Переволока Чортківського району, у житловому будинку, що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки з житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами від 12 липня 2024 року. Відповідач створив іншу сім`ю та проживає в іншому населеному пункті. Мати самостійно займається вихованням і розвитком доньки без участі батька. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку батька. Окрім сплати аліментів, відповідач іншої участі у вихованні дитини не бере. Зважаючи на малий вік дитини, проживання дитини протягом більшого періоду свого життя від народження з матір`ю, визначення місця проживання дитини з нею відповідатиме її найкращим інтересам, сприятиме розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. 
Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області Содомори Р.О. від 05 листопада 2025 року відкрито провадження та справу призначено підготовче судове засідання.
17 листопада 2025 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Посилається на те, що після розірвання шлюбу між сторонами донька постійно проживає із матір`ю, відповідач щомісяця виплачує аліменти на утримання дитини на підставі судового наказу. Більше того, дочка із матір`ю постійно їздять у Республіку Чехія і батько не чинить перешкод щодо даних поїздок. Крім того, зазначає, що Бучацьким районним судом винесено рішення, згідно якого його позов до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Бучацької міської ради Тернопільської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено та визнано ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить  ОСОБА_3 . На підставі наведеного вважає, що між сторонами відсутній спір щодо підстав та предмету спору.
05 січня 2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 та третьої особи Служби у справах дітей Бучацької міської ради про визначення місця проживання дитини, та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримала, з підстав наведених у ньому, просила позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, з підстав наведених у відзиві на позов. 
Представник третьої особи служби у справах дітей Бучацької міської ради в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просила судові засідання проводити без її участі, долучила висновок органу опіки та піклування Бучацької міської ради про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю. 
Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 13 травня 2014 року між сторонами зареєстровано шлюб, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області у справі № 595/244/21 від 03.03.2021 розірвано. 
В даному шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області 27 серпня 2019 року
Судом також встановлено, що сторони відносини не підтримують, проживають окремо. Донька сторін проживає з матір`ю.
Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/008422127 від 16.07.2024 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .
ОСОБА_4 на підставі рішення Бучацького районного суду від 10.11.2025 у справі №595/1076/25 визнана такою, що втратила право на користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить  ОСОБА_3 . 
Як вбачається із копії судового наказу №595/623/21, Бучацьким районним судом Тернопільської області 13 травня 2021 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно висновку органу опіки та піклування Бучацької міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що орган опіки та піклування Бучацької міської ради, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 25.11.2025 №110, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, вважає за доцільне визнати місце проживання дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_2 .
Рішенням виконавчого комітету Бучацької міської ради № 531 від 18 грудня 2025, затверджено висновок органу опіки та піклування Бучацької міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Частинами першою-третьою статті 157 СК України, визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.
Відповідно до частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. 
Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.
У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.
Згідно з частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із 
батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Визначаючи місце проживання дитини, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надає першочергове значення саме найкращими інтересами дитини.
В судовому засіданні встановлено, що позивач займається вихованням дитини, дитина проживає з матір`ю, яка має відповідне житло, також згідно висновку органи опіки і піклування місце проживання дитини доцільно визначити разом з матір`ю. Нотаріально-посвідчених угод щодо визначення місця проживання дитини сторонами не укладалось. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини.
У контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, урахувавши вік, можливість матері дитини забезпечити належні умови проживання, виховання та розвитку дочки та відсутність будь-яких обставин, які б виключали можливість проживання дитини з матір`ю, а також доказів, які б доводили неналежне виконання матір`ю своїх материнських прав щодо доньки, враховуючи висновок органу опіки та піклування, який є обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини, суд вважає, що визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідатиме найкращим інтересам дитини та забезпечить її належний фізичний і духовний розвиток.
Твердження відповідача щодо відсутності спору суд оцінює критично і до уваги не бере, оскільки відповідач позов заперечує, добровільна домовленість у сторін відсутня.
Крім цього, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не є обмежений у своєму праві на спілкування з нею, турботу відносно неї та участь у її вихованні і може реалізувати свої права, шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, чи за судовим рішенням.
Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю буде в найкращих інтересах дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,160,161 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12,13,81,89,141,268 ЦПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити. 
Визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 жителькою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Повне судове рішення складено 28.01.2026.

Суддя:	  	Р.  О.  Содомора