Справа № 473/5057/25

РІШЕННЯ
іменем України

"09" лютого 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого – судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до 
 ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказувало, що 16 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит №100545981.
Відповідно до договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 7 000 грн зі строком користування протягом 30 днів (з можливістю пролонгації/автопролонгації вказаного строку), а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит (до 16 липня 2021 року), сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а в разі автопролонгації строку кредитування - 5 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а також сплатити комісію за надання кредиту у розмірі 19 % від суми кредиту та комісію за пролонгацію строку кредитування: на 3 дні – комісію за обслуговування кредиту у розмірі 3 % від розміру поточного залишку кредиту; на 7 днів – у розмірі 5 % від розміру поточного залишку кредиту; на 15 днів – у розмірі 10 % від розміру поточного залишку кредиту). 
30 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №09Т, за яким первинний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №100545981 від 16 червня 2021 року. 
Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 33 530 грн, в тому числі:
-заборгованість за кредитом – 7 000 грн;
-заборгованість за процентами – 25 200 грн;
-заборгованість за комісією за надання кредиту – 1 330 грн. 
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі. 
25 грудня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява (фактично - відзив на позовну заяву), в якій відповідач позовні вимоги визнав частково – в частині стягнення заборгованості за кредитом, однак заперечував проти стягнення заборгованості за процентами у зв`язку з надто великим їх розміром та нарахуванням процентів без урахування того, що він є військовослужбовцем, проходить військову службу, а тому нараховані проценти підлягають списанню. 
05 січня 2026 року від представниці позивача ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення по справі (фактично – відповідь на відзив на позовну заяву), в яких представниця позивача не погодилася з доводами відзиву. При цьому вказувала, що усі нарахування за кредитним договором (у тому числі за процентами) здійснені у повній відповідності до укладеного відповідачем кредитного договору. Також вважала безпідставними доводи ОСОБА_1 про необхідність списання нарахованих процентів з урахуванням положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки при укладенні кредитного договору відповідач не повідомляв кредитодавця, що він відноситься до категорії військовослужбовців, не звертався в подальшому до жодного з кредиторів з приводу списання нарахованих процентів, а також не надав ні позивачу, ні суду жодних доказів на підтвердження факту проходження ним військової служби на час нарахування процентів, тобто не довів наявності пільг по сплаті відсотків відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
В судове засідання представниця позивача Дубовик В.О. не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі.
Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі представниці позивача та відповідача, оскільки матеріали справи містять усю необхідну інформацію та докази для вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема, суд встановив, що 16 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит №100545981.
Відповідно до договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 7 000 грн зі строком користування протягом 30 днів (з можливістю пролонгації/автопролонгації вказаного строку), а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит (до 16 липня 2021 року), сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а в разі автопролонгації строку кредитування - 5 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а також сплатити комісію за надання кредиту у розмірі 19 % від суми кредиту та комісію за пролонгацію строку кредитування: на 3 дні – комісію за обслуговування кредиту у розмірі 3 % від розміру поточного залишку кредиту; на 7 днів – у розмірі 5 % від розміру поточного залишку кредиту; на 15 днів – у розмірі 10 % від розміру поточного залишку кредиту). 
30 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №09Т, за яким первинний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №100545981 від 16 червня 2021 року. 
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. 
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. 
Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Водночас, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. 
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. 
Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Таким чином, ОСОБА_1 набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з ТОВ «Мілоан», правонаступником якого за договором факторингу є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
Відповідач не оспорює факт отримання ним кредиту (вказаний факт також підтверджується матеріалами справи (а.с. 15)), що свідчить про виконання кредитодавцем своїх зобов?язань за договором. 
У той же час, позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 14 вересня 2021 року йому нараховано заборгованість у загальному розмірі 33 530 грн, в тому числі:
-заборгованість за кредитом – 7 000 грн;
-заборгованість за процентами (нарахованими за період з 16 червня 2021 року до 14 вересня 2021 року) – 25 200 грн;
-заборгованість за комісією за надання кредиту – 1 330 грн. 
Заборгованість щодо кредиту, процентів, комісії за надання кредиту повністю узгоджується з умовами договору (в тому числі узгодженими сторонами розмірами процентної ставки та строком кредитування), зокрема:
- п.п. 1.3, 1.4, 1.5.2, 2.2.1-2.2.3, 2.3.1.1 кредитного договору, згідно яких протягом первинного строку кредитування (з 16 червня 2021 року до 16 липня 2021 року) проценти в межах цього строку нараховуються за ставкою 2 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом;
- п.п. 1.6, 2.2.1-2.2.3, 2.3.1.2 кредитного договору, згідно яких у разі продовження позичальником користування кредитом після закінчення первинного або пролонгованого за його бажанням строку кредитування строк кредитування щоразу збільшується на 1 день, але продовження цього строку не може перевищувати 60 днів (автопролонгація). Проценти в межах цього строку нараховуються за ставкою 5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом;
- п. 1.5.1 кредитного договору, згідно якого позичальник зобов`язався сплатити комісію за надання кредиту у розмірі 19 % від суми кредиту.
Що стосується доводів відповідача ОСОБА_1 про нарахування процентів без врахування того, що він є військовослужбовцем та проходить військову службу, тому нараховані проценти, на його думку, підлягають списанню, то в цій частині суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. 
Тобто, проценти за кредитним договором не підлягають нарахуванню, а нараховані підлягають списанню у разі, коли на момент або протягом періоду їх нарахування позичальник був військовослужбовцем, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Таким чином, положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не розповсюджуються на правовідносини щодо нарахування процентів протягом періоду знаходження позичальника поза військовою службою за призовом під час мобілізації, на особливий період.
З наданої відповідачем довідки ВЧ НОМЕР_1 від 18 грудня 2025 року №279 (а.с. 64) вбачається, що ОСОБА_1 на час розгляду справи перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у ВЧ НОМЕР_1 . 
Однак, згідно розрахунку заборгованості, нарахування відповідачу процентів здійснювалося за період з 16 червня 2021 року до 14 вересня 2021 року.
У той же час, в матеріалах справи відсутні докази що з 16 червня 2021 року до 14 вересня 2021 року, тобто протягом періоду нарахування процентів, ОСОБА_1 мав статус військовослужбовця та проходив військову службу.
Проте, згідно з ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За встановленого, ОСОБА_1 не довів наявності обставин, що гарантії та обмеження, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» розповсюджувалися на нього на час нарахування процентів за кредитним договором.
Тому встановлена судом заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 2 422,40 грн судового збору та 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю. 

Стягнути з  ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; код ЄДРПОУ 42649746) заборгованість за Договором про споживчий кредит №100545981 від 16 червня 2021 року, що утворилася станом на 14 вересня 2021 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом (за період з 16 червня 2021 року до 14 вересня 2021 року) у розмірі 25 200 (двадцять п`ять тисяч двісті) гривень; заборгованість за комісією за надання кредиту у розмірі 1 330 (одна тисяча триста тридцять) гривень, а всього в загальному розмірі 33 530 (тридцять три тисячі п`ятсот тридцять) гривень, а також 7 422 (сім тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судових витрат. 

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв