Справа № 354/969/25 
Провадження № 22-ц/4808/1589/25
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк О. М. 
Суддя-доповідач Барков В. М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

       Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
               головуючого судді        Баркова В. М.,
               суддів:                Максюти І. О., 
                                       Мальцевої Є. Є.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ТОВ «Юніт Капітал» Хлопкової Марії Сергіївни на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2025 року у складі судді Ковалюк О. М., ухвалене у м.Яремче Івано-Франківської області, у справі за позовом ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_1  про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги були мотивовані тим, що 03 вересня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 124774444 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора B8C2YU43. На виконання умов кредитного договору 03 вересня 2020 року первісний кредитор ініціював переказ коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 в розмірі 6 000 грн.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого, з урахуванням додаткових угод до нього, ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідачки за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується реєстром прав вимоги № 111 від 08 грудня 2020 року. 
В подальшому, 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»» був укладений договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором, що підтверджується реєстром прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року. 
В подальшому, 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» був укладений договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 124774444 від 03 вересня 2020 року у розмірі 14 506 грн., що підтверджується відомостями з Реєстру боржників № б/н від 04 червня 2025 року.
Посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконала свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, позивач ТОВ «Юніт Капітал» просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 124774444 від 03 вересня 2020 року у розмірі 14 506 грн., з яких 6 000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8 506 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також просив стягнути 2 422,40 грн. судового збору та 7 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за договором № 124774444 від 03 вересня 2020 року у розмірі 3 279 грн. за тілом кредиту, а також 547,57 грн. судового збору та 1 130,22 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
У апеляційній скарзі на зазначене рішення суду представник ТОВ «Юніт Капітал», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також просить стягнути з ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 13 056 грн., з яких: судовий збір у розмірі 6 056 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 
Посилався на те, що судом першої інстанції не враховано того, що сторони кредитного договору погодили два різні механізми нарахування процентів залежно від строку користування кредитом, зокрема, нарахування за дисконтною та базовою ставками. Відтак, вказує представник позивача, в період з 03 вересня 2020 року по 03 жовтня 2020 року нарахування відсотків здійснювались за Дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,60 грн. в день (6 000 грн. х 0,01/100).
Представник ТОВ «Юніт Капітал» зауважує, що зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.
Вказує, що 06 жовтня 2025 року ОСОБА_1 підписала Додаткову угоду до Кредитного договору, що підтверджується частковою сплатою нарахованих відсотків відповідно до пункту 2 Додаткової угоди та підтвердила пролонгацію дії Кредитного договору, що свідчить про волевиявлення на продовження договірних зобов`язань. А тому, в період з 06 жовтня 2020 року по 08 грудня 2020 року проценти нараховувались їй за Базовою процентною ставкою у розмірі 102 грн. в день (6 000 грн. х 1,70/100).
Представник скаржника звертає увагу на те, що наступними факторами жодних нарахувань не здійснювалось, а тому нараховані відповідачці проценти за користування кредитом поза межами встановленого кредитним договором строку кредитування у розмірі 8 506 грн. є погодженою сторонами мірою відповідальності за порушення строків повернення кредиту, які підлягають стягненню з відповідачки в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 правом подачі відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Юніт Капітал» не скористалася, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляла. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Юніт Капітал» підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення ухвалене судом першої інстанції вищезазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.
Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал», суд першої інстанції прийшов до висновків, що у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору № 124774444 від 03 вересня 2020 року щодо повернення кредитних коштів у відповідачки ОСОБА_1 виникла заборгованість, право вимоги на яку набув позивач. Водночас, суд першої інстанції не погодився із заявленим позивачем розміром заборгованості, вважаючи безпідставним стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитом. Суд виходив з того, що сума заборгованості згідно розрахунку станом на 02 листопада 2020 року складає 8 754 грн. за мінусом 6 000 грн. тіла кредиту та 70 грн. - відсотків сплачених 05 та 13 листопада 2020 року, що дорівнює 2 679,00 грн. Однак з врахуванням оплати ОСОБА_1 11 грудня 2020 року відсотків в сумі 5 400 грн., суд вважав, що відповідачка сплатила відсотки в повному обсязі, а решта 2 721 грн. (5 400 грн. - 2 679 грн. = 2 721 грн.) слід зарахувати як погашення тіла кредиту. Відтак з відповідачки слід стягнути 3 279 грн. (6 000 грн. - 2 721 грн.).
Проте, повністю погодитись із такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 03 вересня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 124774444 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора B8C2YU43. (а.с. 11-12).
Відповідно до п. 1.1.-1.2. Договору кредитодавець надає відповідачці грошові кошти в розмірі кредитного ліміту на суму 6 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, який надається на 30 днів, тобто до 02 жовтня 2020 року, а відповідачка зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі та строк встановленому у договорі в повному обсязі.
Пунктом 1.3. Договору визначено процентну ставку, що на день укладення договору становить 0,01 відсотків в день від суми кредиту за весь строк кредитування.
Згідно з Додатковою угодою від 06 жовтня 2020 року до Договору № 124774444 від 03 вересня 2020 року, сторони продовжили строк кредитування на 30 днів, тобто до 02 листопада 2020 року зі сплатою позичальником 1,7 % в день від суми Кредиту (а.с. 13).
03 вересня 2020 року на виконання умов укладеного кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснено переказ коштів ОСОБА_1 у сумі 6 000 грн. для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 2fd6af4c-4906-415f-854-3870bc59da1f від 09 вересня 2020 року та довідкою № 124774444/23052025/Э від 23 травня 2025 року (а.с. 29, 30).
Факт оплати коштів відповідачці підтверджується також випискою АТ КБ «Приват Банк» від 28 липня 2025 року за договором №б/н по цьому рахунку за період з 03 по 08 вересня 2020 року (а.с. 109-110).
Листом від 31 липня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-250722/83394-БТ АТ КБ «Приват Банк»» підтверджено, що на ім`я ОСОБА_2 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , а також підтверджено, що номер телефону НОМЕР_3 є фінансовим номером ОСОБА_2 
28 листопада 2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 124774444 від 03 вересня 2020 року на суму 15 418,00 грн., з яких: 6 000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 9 418,00 грн. - заборгованість за відсотками, що підтверджується Реєстром прав вимоги № 111 від 08 грудня 2020 року. Крім того, в подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткові угоди № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31.12.2023, якими продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2024 року (а.с. 38-52).
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 (а.с. 54-59), строк дії якого закінчився 04 серпня 2021 року. Сторони уклали додаткові угоди № 2 від 03 серпня 2021 року та № 3 від 30 грудня 2022 року до вказаного договору факторингу, згідно яких строк дії цього договору продовжено до 30 грудня 2024 року включно (а.с. 58-59).За вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 124774444 від 03 вересня 2020 року на суму 14 506 грн., з яких: 6 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8 506 грн. - заборгованість за відсотками, що підтверджується Реєстром прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року (а.с. 60-61).
В подальшому, 04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 124774444 від 03 вересня 2020 року на суму 14 506 грн., з яких: 6 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8 506 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 62-69).
Відповідно до виписки ТОВ «Юніт Капітал» з особового рахунку за кредитом станом на 25 червня 2025 року за період з 04 червня 2025 року по 25 червня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 не змінилась та становить 14 506 грн. (а.с. 77).
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
З врахуванням положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.  
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Частиною першою статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з частиною другою статті 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
З огляду на вищенаведені норми права та надані позивачем докази, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено факт укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою ОСОБА_1 03 вересня 2020 року кредитного договору № 124774444 та факт набуття ТОВ «Юніт Капітал» права вимогидо відповідачки за вказаним кредитним договором.
Разом з тим, апеляційний суд не погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_1 з огляду на таке.
Як правильно встановлено судом першої інстанції кредитний договір № 124774444 був укладений строком на 30 днів, до 02 жовтня 2020 року, а додатковою угодою від 06 жовтня 2020 року термін кредитування продовжено на 30 днів, тобто до 02 листопада 2020 року.
Колегія суддів зауважує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12)
Таким чином, оскільки нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку кредитування законом не передбачене суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що загальний строк користування кредитними коштами закінчився 02 листопада 2020 року. Отже, з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за період з 03 вересня 2020 року по 02 листопада 2020 року.
Із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 124774444 від 03 вересня 2020 року у ОСОБА_1 станом на 02 листопада 2020 року була наявна кредитна заборгованість у розмірі 8 754 грн., з яких 6 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 2 754 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 74-75). 
Встановлено, що ОСОБА_1 05 та 13 листопада 2020 року в погашення кредитної заборгованості сплатила відповідно 15 грн. та 35 грн., а 11 грудня 2020 року - 5 400 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, проведеним ТОВ «Таліон Плюс».
З огляду на вищезазначене та беручи до уваги сплачені відповідачкою платежі на погашення кредитної заборгованості, а також враховуючи черговість погашення кредиту (ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування»), з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3 304 грн. (8 754 грн. - 15 грн. - 35 грн. - 5 400 грн.).
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки, суд першої інстанції неправильно належним чином не оцінив надані сторонами докази, надав неправильну правову оцінку доводам та доказам позивача, ухвалене судове рішення суду першої інстанцій необхідно скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.
У апеляційній скарзі позивач просив вирішити питання розподілу судових витрат, які складаються із судового збору у розмірі 6 056 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
За змістом підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.
У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, розподіл судових витрат, понесених стороною у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та її переглядом, зокрема, у суді апеляційної інстанції, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Відповідно до положень частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги частково у розмірі 3 304 грн. з 14 506 грн., що становить 22,78% (3 304 грн. х 100 / 14 506 грн.) з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем у межах цієї справи, а саме 551,82 грн. (2 422,40 грн. х 22,78%) сплаченого судового збору за подання позовної заяви (а.с. 30, зворот) та 827,73 грн. (3 633,60 грн. х 22,78%) - за подання апеляційної скарги (а.с. 187), а всього 1 379,55 грн.
Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держ ави.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу сторона позивача надала копію договору про надання правової допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, що підписано сторонами АО «Тараненко і партнери» та ТОВ «Юніт Капітал», Додаткову угоду №25770524322 до договору про надання правничої допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг на суму 7 000 грн. (а.с. 78-81).
Таким чином надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 594,60 грн. (7 000 грн. х 22,78%).
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Юніт Капітал» Хлопкової Марії Сергіївни - задовольнити частково.
Рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2025 року - скасувати.
Позов ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 124774444 від 03 вересня 2020 року у розмірі 3 304 (три тисячі триста чотири) грн. тіла кредиту станом на 02 листопада 2020 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції у розмірі 1 594,60 грн. та судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1 379,55 грн. 
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Повний текст постанови складено 02 грудня 2025 року.

Судді                                                        В. М. Барков

       І. О. Максюта

       Є. Є. Мальцева