Номер провадження: 22-ц/813/5162/25 
Справа № 521/458/24
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.10.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Лозко Ю.П.
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання – Пересипка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
       на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2025 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
                                встановив:
11 січня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним вище позовом у якому просив cтягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 461072,73 грн, моральну шкоду в розмірі 100000 грн, а також судові витрати.
Позов обґрунтовано тим, що 11 жовтня 2023 року о 10:00 год, відповідач в м. Одеса по вул. Овідіопольська дорога, керуючи т/з Hyundai д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, не був уважним та скоїв зіткнення з т/з Volkswagen д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. Від зіткнення, автомобіль ОСОБА_2 відкинуло на автомобіль, який рухався попереду (марки Opel р.н. НОМЕР_3 ), що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. 
Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 22 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Позивач є власником пошкодженого автомобіля Volkswagen д/н НОМЕР_2 .
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час настання пригоди не була застрахована. 
17 жовтня 2023 року в порядку ст.ст. 35 та 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди. 
25 жовтня 2023 року позивач звернувся до судового експерта із заявою про проведення судової експертизи з визначення розміру заподіяного матеріального збитку. Згідно висновку експерта №243-23 від 09 листопада 2023 року розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen д/н НОМЕР_2 становить – 621 072, 23 грн. Вартість проведення експертного дослідження складає 4000 грн.
25 грудня 2023 року МТСБУ здійснило на користь ОСОБА_2 регламентну виплату в сумі 160000 грн, тобто у максимально можливому розмірі, тому відповідач, як винуватець ДТП, має компенсувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі, яка складає 461072,23 грн.
Позов в частині моральної шкоди, обґрунтований тим, що окрім матеріальної шкоди, заподіяної неправомірними суспільно-шкідливими діями відповідача, позивач зазнав суттєвих немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті, а саме внаслідок настання ДТП позивачу були заподіяні тілесні ушкодження. 
11 жовтня 2023 року з місця ДТП каретою швидкої медичної допомоги позивача було доставлено до приймального відділення МКЛ №11, де надано невідкладну допомогу. Встановлено діагноз: забійна рвана рана лобної ділянки зліва й цього дня проведено первинну хірургічну обробку рани. 12 жовтня 2023 року позивач в ургентному порядку звернувся до лікаря загальної практики — сімейної медицини зі скаргами на головний біль, запаморочення, шум у вухах і помірну нудоту. Під час огляду у нього було діагностовано гіпертонічний криз (170/100 мм рт ст), та надано невідкладну допомогу в умовах стаціонару. 17 жовтня 2023 року під час контрольного огляду позивача було відмічено підвищення артеріального тиску. 
Посилаючись на викладене вище, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100000 грн, вважаючи її справедливою та співмірною, з тими моральними стражданнями які він пережив через настання дорожньо-транспортної пригоди, в якій йому заподіяно тілесні ушкодження та пошкоджено майно.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  матеріальну шкоду в розмірі 461072,23 грн, моральну шкоду у розмірі 10000 грн, витрати на залучення експерта у розмірі 4 000 грн, судовий збір  в сумі 4888,04 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Радулов В.В., просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2025 року в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 461072,23 грн, витрати на залучення експерта у розмірі 4 000 грн, судового збору в сумі 4888,04 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 34999 грн. 
За доводами апеляційної скарги ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив із того, що ремонт автомобілю необхідно буде проводити у майбутньому, тому витрати на суму, зазначену експертом є необхідними, однак на час проведення експертизи цей автомобіль вже було відновлено, отже позивач поніс витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом, що має підтверджуватися відповідними документами (калькуляцією, актом виконаних робіт, квитанціями), які позивачем не надано.
У висновку експерта, наданому позивачем до суду, зазначено лише про можливі витрати позивача, а не фактичні або реальні витрати, понесені позивачем для відновлення автомобіля.
Крім цього, експертом було визначено вартість запчастин, яка суттєво відрізняється від їх ринкової вартості, виходячи з комерційних пропозицій, розміщених у мережі Інтернет.
Посилаючись на викладене вище, вважає, що відсутні підстави для стягнення на користь позивача матеріальну шкоду, оскільки у справі відсутні докази, які б підтверджували розмір витрат на відновлювальний ремонт і те, що вони понесені саме позивачем у заявленому ним розмірі.
При цьому, повідомляє про свою готовність відшкодувати різницю між фактично понесеними витратами на відновлювальний ремонт та страховою виплатою, за умови подання позивачем належних доказів.
Як на самостійну (окрему) підставу для скасування рішення суду, посилається на те, що всупереч ст. 232 ЦПК України, суд першої інстанції усупереч заяві, поданою представником відповідача про його перебування на стаціонарному лікуванні, не відклав судове засідання, призначене на 27 лютого 2025 року, чим порушив право відповідача на безпосередню участь в судовому засіданні.
Разом з цим, в апеляційній скарзі відповідач вказує, що не заперечує проти стягнення з нього судом на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.
На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат 
Румянцев О.Г., подав відзив у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2025 року без змін. Заперечуючи проти доводів скаржника, позивач посилається на те, що судом стягнуто не вартість відновлювального ремонту, а розмір заподіяного збитку, що не є тотожним. Під час розгляду справи, за клопотанням сторони відповідача, судом призначено та проведено судову транспортно-товарознавчу експертизу, у результаті чого експертом складено висновок №24-2519, згідно якого вартість ремонту автомобіля (637923,71 грн) перевищує розмір заподіяного збитку (621834,72). Визначаючи розмір матеріальної шкоди, експерти виходили із вартості офіційних деталей, які продаються в Україні. Змінюючи правову позицію, не визнаючи висновки експертизи, проведеної за клопотанням сторони відповідача, останній намагається уникнути цивільно-правової відповідальності за деліктним зобов`язанням. 
В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 , адвокат Радулов В.В. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
Представник позивача ОСОБА_2 , адвокат Румянцев О.Г., заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1ст. 367 ЦПК  України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на доводи апеляційної скарги, рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10000 грн, не є предметом апеляційного перегляду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині , в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено, що 11 жовтня 2023 року о 10.00 год., ОСОБА_1 в м. Одеса по вул. Овідіопольська дорога, керуючи т/з Hyundai д/н НОМЕР_1 (Німеччина), не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, не був уважним та скоїв зіткнення з т/з Volkswagen д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. Від зіткнення, автомобіль ОСОБА_2 відкинуло на автомобіль, який рухався попереду (марки Opel р.н. НОМЕР_3 ), що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.3.б, 12.1, 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП (т.1 а.с. 15).
Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 22 листопада 2023 року у справі №521/25018/23 ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Власником пошкодженого автомобіля Volkswagen д/н НОМЕР_2 є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 (т.1 а.с. 18-19).
Згідно Висновку експерта №243-23 від 09 листопада 2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen д/н НОМЕР_2 становить – 621072,23 грн (т.1 а.с. 129-136).
За проведене експертне дослідження та складення висновку ОСОБА_2 сплачено 4000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3278203315.1 від 30 жовтня 2023 року (а.с. 75).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час настання пригоди не була застрахована.
17 жовтня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди.
25 грудня 2023 року МТСБУ здійснило на користь ОСОБА_2 регламентну виплату в розмірі 160000 грн (а.с. 76).
Не погодившись з висновком експерта, наданого позивачем, відповідач звернувся до суду з клопотанням про призначення судової експертизи, виконання якої просив доручити судовим експертам Одеського НДІСЕ МЮ України.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року задоволено клопотання відповідача та призначено по справі судову транспортно-товарознавчу експертизу.
23 вересня 2024 року судовим експертом Панченко М.В. складено висновок № 24-2519 судової транспортно-товарознавчої експертизи, згідно якого: вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen д/н НОМЕР_5 станом на дату настання ДТП 11 жовтня 2023 року становить 621834,72 грн; вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 637 923,71 грн (т.1 а.с. 188-196).
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 461072,73 грн, суд першої інстанції виходив із того, що підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди, який підтверджується висновком експерта і страховою виплатою.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, з огляду на таке.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частини перша та друга статті 1187 ЦК України).
Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (стаття 28 Закону N 1961-IV).
Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (стаття 31 вищевказаного Закону).
Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (далі -Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнав власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнав чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
За змістом цих положень законодавства, величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).
Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи (ч.ч. 1-4 ст. 82 ЦПК України). 
До числа основних завдань транспортно-товарознавчої експертизи належить визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), їх складових, а також розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових унаслідок пошкодження останнього (п.2.1 розділу 2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень).
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19)).
Звертаючись з цим позовом до суду, як на підставу задоволення вимог, позивач посилався на те, що розмір матеріального збитку, завданого йому, як власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП, винуватцем якої є відповідач, згідно висновку експерта №23-23 від 09 листопада 2023 року, складає 621072,23 грн, тому відповідач має сплатити на його користь різницю між цієї сумою та розміром страхової виплати (16000 грн), проведеної МТСБУ, що становить 461072,23 грн (621072,23 грн – 160000 грн).
Під час розгляду судом цієї справи, відповідач, не погоджуючись з висновком експерта, наданим позивачем, звернувся до суду з клопотанням про призначення транспортно-товарознавчої експертизи, на вирішення якої просив поставити такі питання: яка вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Volkswagem Passat (Vin код:  НОМЕР_6 ), реєстраційний номер  НОМЕР_2 , належного ОСОБА_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10 листопада 2023 року на дату оцінки? У випадку, якщо на дату оцінки (огляду) проведені ремонтно-відновлювальні роботи пошкодженого КТЗ Volkswagem Passat (Vin код: НОМЕР_6 ), реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного ОСОБА_2 , визначити який обсяг, характер і вартість ремонтно-відновлювальних робіт проведено, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10 листопада 2023?
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року зазначене клопотання задоволено та призначено у справі транспортно-товарознавчу експертизу.
Згідно висновку експерта №24-2519 транспортно-товарознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи №521/458/24, експерт дійшов висновку, що вартість матеріального збиту, завданого позивачу станом на 11 жовтня 2023 року складає 
621834,72 грн; вартість ремонтно-відновлювальних робіт (відновлювального ремонту) складає 637923,71 грн.
Апеляційна скарга не містить аргументів для того, щоб не приймати до уваги зазначений експертний висновок про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля позивача станом на 11 жовтня 2023 року (дата оцінки) у сумі 621832,74 грн. Ця сума скаржником не спростована та проти неї відповідач не навів обґрунтованих заперечень.
З викладеного вище убачається, що вартість матеріального збитку, встановленого висновком експерта, яку проведено за клопотанням сторони відповідача є навіть більшою, а ніж заявлено позивачем до стягнення.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). 
В апеляційній скарзі, покликаючись на готовність компенсувати заподіяну матеріальну шкоду, за умови надання позивачем належних доказів в обґрунтування розміру, заподіяних збитків, скаржник не наводить власних розрахунків з посиланням на конкретні докази на підтвердження власної правової позиції щодо необґрунтованості позовних вимог в цій частині.
Встановивши факт вини відповідача у скоєнні ДТП, що скаржником не заперечується, що є підставою для притягнення до цивільно-правової відповідальності за деліктним зобов`язанням, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, дійшов вірного висновку про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 461072,23 грн, яку скаржником не спростовано.
Доводи скаржника стосовно незадоволення судом клопотання сторони відповідача про відкладення судового засідання, призначеного на 27 лютого 2025 року, поданого 27 лютого 2025 року адвокатом Радуловим В.В. безпосередньо через канцелярію суду першої інстанції (т.2 а.с. 10),чим порушено норми процесуального закону, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що як убачається з матеріалів справи, у судовому засіданні 17 січня 2025 року, проведеному за участі представників сторін, зокрема, адвоката Радулова В.В., оголошено перерву для підготовки до судових дебатів до 27 лютого 2025 року, 11:00 год, про що представників сторін повідомлено під розписку (т.1 а.с. 245-248).
Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 25 листопада 2024 року у справі N 138/1593/18, від 02 жовтня 2024 року у справі N 757/61314/18-ц, від 17 липня 2024 року у справі N 182/3021/21, від 25 червня 2024 року у справі N 496/5051/19 та ін.
Отже, порушень судом норм процесуального права на які вказує скаржник апеляційним судом не встановлено.
В апеляційній скарзі скаржник також просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2025 року в частині стягнення з нього на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 34999 грн, однак судом таке питання не вирішувалось, а було предметом вирішення 25 березня 2025 року, про що ухвалено додаткове судове рішення, яке скаржником в апеляційному порядку не оскаржувалося, тому апеляційний суд не надає правову оцінку цьому судовому рішенню, зважаючи на вимоги ст. 367 ЦПК України.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником норм права, та незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, також фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилання на обставини, які не були враховані під час вирішення цієї справи.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими зазначені вище висновки суду з якими не погоджується скаржник.
Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано.
Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.
Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду в оскаржуваній частині, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня 

Головуючий                                                                 Ю.П. Лозко

Судді:                                                                  О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький