Справа №155/1944/25
Провадження №2/155/129/26

ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

28 січня 2026 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Яремчук С.М.,
при секретарі судового засідання Задурській К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Горохів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позовних вимог
Позивач ТОВ «Коллект центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 32928,02 гривень.
Позов обґрунтовує тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та ОСОБА_1 28 листопада 2020 року укладено договір про надання споживчого кредиту №428792, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 20000,00 гривень зі сплатою відсотків. 30 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №30-06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за укладеним з ОСОБА_1 договором про надання споживчого кредиту №428792 від 28 листопада 2020 року. У свою чергу, 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 березня 2023 року, у тому числі за укладеним між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 договором про надання споживчого кредиту №428792 від 28 листопада 2020 року. Відповідачка не виконує свого зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитом не сплачує, у зв`язку з чим станом на день формування позовної заяви загальний розмір заборгованості становить 32928,02 гривень, з яких: 18863,44 гривні – заборгованість за тілом кредиту, 13260,71 гривень – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 667,44 гривень – інфляційні збитки, 136,43 гривень – нараховані 3% річних.
Враховуючи наведене, представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 32928,02 гривень, а також судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 гривні та 13000,00 гривень витрат на правову допомогу.

Відзив на позовну заяву
Станом на день розгляду справи від відповідачки ОСОБА_1 відзив на позовну заяву на адресу суду не надійшов.

Рух справи в суді
Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 01 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позиція учасників судового розгляду
Представник позивача Ткаченко М.М. в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності. Щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судової повістки за фактичним місцем реєстрації, а також шляхом публікації оголошення на офіційному вебсайті суду. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності чи клопотання про відкладення розгляду справи не подала, відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явилася в судове засідання, відзиву на позов не подала, про причини неявки не повідомила та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 28 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та ОСОБА_1 укладено договір №428792 про надання споживчого кредиту (далі – Договір), який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора.
Відповідно до п. 1.2. Договору, на умовах, встановлених Договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Відповідно до п. 1.3. Договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 20000,00 гривень. Тип кредиту – кредит.
Відповідно до п. 1.4. Договору строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 28 листопада 2021 року (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього Договору (далі – Графік платежів).
Відповідно до п. 1.5. Договору тип процентної ставки – фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) – 25% в день (9125% річних) (далі – Проценти за перший день користування кредитом); за вci наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних (далі – Поточні проценти).
Відповідно до п. 1.6. Договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.
Відповідно до п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування/утримання: у розмірі 16000,00 гривень за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені споживачем в особистому кабінеті, або надані товариству іншим шляхом, в тому числі, через засоби зв`язку; у розмірі 4000,00 гривень на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5. Договору.
Відповідно до п. 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.4. Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором (Графіком платежів). У випадку повного дострокового повернення кредиту Споживач зобов`язаний сплатити проценти нараховані на дату повного дострокового повернення, виходячи з суми кредиту вказаної в найближчому черговому платежі, що передує такому поверненню. У випадку часткового дострокового повернення кредиту, перерахунок зобов`язань Споживача здійснюється починаючи з дати найближчого чергового платежу, що слідує за датою такого повернення, шляхом відповідного зменшення розміру платежів, без зміни строку кредиту (кількості платежів). При цьому, нарахування процентів здійснюється в порядку передбаченому першим абзацом цього пункту Договору. Після здійснення коригування зобов`язань споживача новий Графік платежів розміщується товариством в особистому кабінеті.
Відповідно до п. 3.2. Договору нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Для цілей визначення періоду для нарахування процентів на суму кредиту, день надання кредиту враховується, а останній день повернення – не враховується. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.
Відповідно до п. 3.3. розмір процентної ставки, встановлений в п. 1.5. Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку. Споживач розуміє та погоджується, що використання різних розмірів процентної ставки, зазначених в п. 1.5. Договору (Проценти за перший день користування кредитом та Поточні проценти), є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов Договору, оскільки, умови про встановлення різних процентних ставок за цим Договором застосовуються автоматично за домовленістю сторін, та не вимагають підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього Договору.
Відповідно до п. 3.4. Договору сплата Поточних процентів здійснюється споживачем в кожну дату внесення платежу, зазначену в Графіку платежів, за період, що передує даті внесення. В будь-якому випадку, при повному достроковому поверненні суми кредиту, проценти повинні сплачуватись одночасно з поверненням суми кредиту.
Відповідно до п. 3.5. Договору сплата Процентів за перший день користування кредитом, здійснюється споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати Процентів за перший день користування кредитом, споживач доручає товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу.
Відповідно до п. 3.6. Договору прострочення споживачем сплати кредиту (чергового платежу) та/або звернення товариства до суду про стягнення заборгованості за Договором, не зупиняє нарахування процентів протягом строку, визначеного п.1.4. Договору, крім випадків прийняття окремого відповідного рішення товариством.
Відповідно до п. 8.6. Договору цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.
Із дослідженого судом договору встановлено, що ОСОБА_1 ознайомлена та згідна з умовами договору, що підтверджується її електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора (а. с. 7-8).
Графік платежів за договором про надання споживчого кредиту №428792 та паспорт споживчого кредиту представлені в якості додатку №1 та додатку відповідно до договору про надання споживчого кредиту №428792 від 28 листопада 2020 року (а. с. 9-10).
На виконання умов договору про надання споживчого кредиту №428792 ТОВ «Слон кредит» 28 листопада 2020 року надало відповідачці кредитні кошти в розмірі 16000,00 гривень шляхом перерахунку на її платіжну картку, маска картки № НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua – 73742690, що підтверджується копією листа ТОВ «Слон кредит» від 13 серпня 2024 року за №2646_240813161308 (а. с. 15).
Таким чином, ТОВ «Слон кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.
30 червня 2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №30-06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №428792 від 28 листопада 2020 року (а. с. 20-23).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №30-06/2021 від 30 червня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 в сумі 25490,94 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15090,75 гривень, заборгованості за процентами в розмірі 10400,19 гривень (а. с. 39).
Надалі, 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №428792 від 28 листопада 2020 року (а. с. 40-45).
Відповідно реєстру боржників до договору №10-01/2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 в сумі 32928,02 гривень, що складається з заборгованості за основним зобов`язанням в розмірі 18863,44 гривні, заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 13260,71 гривень (а. с. 58).
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Слон кредит» загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №428792 від 28 листопада 2020 року станом на 30 червня 2021 року (дату відступлення права вимоги для ТОВ «Вердикт Капітал») становить 25490,94 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 18863,44 гривні та заборгованості за відсотками в розмірі 6627,50 гривень (а. с. 17).
Крім того, згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10 січня 2023 року заборгованість останньої становить 32928,02 гривень, з яких: 18863,44 гривні – заборгованість за основною сумою кредиту; 6627,50 гривень – заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги; 136,43 гривень – заборгованість за нарахованими 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України; 667,44 гривень – заборгованість за нарахованими інфляційними збитками за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України (а. с. 18).
Крім того, згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» станом на 04 листопада 2025 року заборгованість останньої становить 32928,02 гривень, з яких: 18863,44 гривні – заборгованість за тілом кредиту (станом на дату відступлення права вимоги); 13260,71 гривень – заборгованість за нарахованими відсотками (станом на дату відступлення права вимоги); 136,43 гривень – заборгованість за нарахованими 3% річних (станом на дату відступлення права вимоги); 667,44 гривень – заборгованість за нарахованими інфляційними збитками (станом на дату відступлення права вимоги) (а. с. 19).
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» не здійснювало нарахувань за договором про надання споживчого кредиту №428792 від 28 листопада 2020 року.
Усупереч умовам Договору, відповідачка ОСОБА_1 здійснила часткову оплату за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідачки остання не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості за договором.
Таким чином, установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору.
Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідачка не подала.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення
Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках.
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Предметом даного позову є стягнення заборгованості за договором позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Коли позикодавцем є юридична особа договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми позики (стаття 1047 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.
В силу ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно з ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор – алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
У постанові від 07 квітня 2021 року у справі №623/2936/19 Верховний Суд дійшов висновку, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором при укладенні договору відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Укладений ОСОБА_1 договір про надання споживчого кредиту №428792 від 28 листопада 2020 року із ТОВ «Слон кредит» за формою відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України.
Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України визначає.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено факт укладення 28 листопада 2020 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту №428792 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором на умовах платності й строковості.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник – повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача – спростувати розмір існуючої заборгованості.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, вказане свідчить про порушення прав позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором.
Станом на час розгляду справи відповідачка не спростувала заявлений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами, не надала доказів сплати нею зазначеної суми.
Разом з тим, суд вважає необґрунтованою позовну вимогу про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими відсотками після відступлення права вимоги від ТОВ «Слон кредит» до ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки докази того, що ТОВ «Вердикт Капітал» є фінансовою установою з правом надання послуг з кредитування та має відповідну ліцензію в матеріалах справи відсутні.
За таких обставин, суд вважає, що з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №428792 від 28 листопада 2020 року станом на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Слон кредит» для ТОВ «Вердикт Капітал», тобто, станом на 30 червня 2021 року, в розмірі 25490,94 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18863,44 гривні та заборгованості за відсотками в розмірі 6627,50 гривень.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вимоги позивача про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими 3% річних за користування грошовими коштами в розмірі 136,43 гривень та інфляційних втрат в розмірі 667,44 гривень підлягають до задоволення, оскільки така заборгованість нарахована за період з 28 листопада 2021 року по 23 лютого 2022 року (включно), що відповідає вимогам чинного законодавства.
Відтак, загальна сума заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №428792 від 28 листопада 2020 року, яка підлягає стягненню з відповідачки, складає 26294,81 гривні (18863,44 гривні – заборгованість за тілом кредиту, 6627,50 гривень – заборгованість за нарахованими відсотками, 136,43 гривень – заборгованість за нарахованими 3% річних, 667,44 гривень – заборгованість за нарахованими інфляційними втратами).
Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково.
Будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідачка не надала суду контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого розрахунку.

Щодо судових витрат
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15 (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На підтвердження заявлених вимог на правову допомогу представник позивача надав суду наступні докази: договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року, укладений між ТОВ «Коллект центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку на надання юридичної допомоги №1455 від 01 жовтня 2025 року та витяг з акту №15 про надання юридичної допомоги від 31 жовтня 2025 року, згідно з якими АО «Лігал Ассістанс» надало правову допомогу ТОВ «Коллект центр» щодо примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором №428792 на загальну суму 13000,00 гривень.
Суд дійшов висновку про те, що заявлений розмір на професійну правничу допомогу не може вважатись обґрунтованим. А навпаки, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Виходячи зі змісту ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України розгляд даної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, як малозначної справи, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ці обставини свідчать про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є явно неспівмірним із складністю справи, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих послуг та значенням справи для позивача.
Враховуючи те, що правова допомога позивачу все ж таки надавалась, а рішення суду ухвалено на користь позивача, на думку суду, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень будуть співмірними по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України та відповідатимуть характеру і обсягу узгоджених між сторонами і фактично наданих адвокатом послуг.
Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У ч. 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги суд задовольнив на 79,86% (26294,81 х 100 / 32928,02), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 1934,53 гривень (2422,40 х 79,86 / 100).
Керуючись ст. 12, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст. 207, 509, 512-514, 516, 526, 530, 598, 599, 610, 611, 625, 626, 628, 638, 639, 1046, 1047-1050, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1082 ЦК України, суд, –

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (юридична адреса: місто Київ, вулиця Мечнікова, 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №428792 від 28 листопада 2020 року в розмірі 26294 (двадцять шість тисяч двісті дев`яносто чотири) гривні 81 копійку.
Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (юридична адреса: місто Київ, вулиця Мечнікова, 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) сплачений судовий збір в розмірі 1934 (одну тисячу дев`ятсот тридцять чотири) гривні 53 копійки та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Сторонами у справі є:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», юридична адреса: місто Київ, вулиця Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833;
відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Горохівського районного суду
Волинської області         Яремчук С.М.