П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 368/1796/24
Провадження № 22-ц/824/15122/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
секретаря: Желепи В.В.

сторони: позивач  Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» 
відповідачі  ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Лисюк Оксаною Василівною, на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 01 липня 2025 року у справі за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія), -
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 ,, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія).
Позов мотивований тим, що 14.08.2020 року між Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № В-20/042/20/196/04С про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія), відповідно до п.1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу-1 кредит у сумі (загальним розміром) 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.
14.08.2020 року позичальник звернувся з заявою в якій просив надати в межах ліміту відкритої йому за кредитним договором кредитної лінії транш у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.
14.08.2020 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено додатковий договір про транш №1 до кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачу-1 транш у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп., з врахуванням вказаного траншу сума залишку виданого позичальнику кредиту складає 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.
Водночас, позивачем та відповідачем-1 у п. 3 додаткового договору про транш №1 було погоджено графік платежів.
Відповідно до п.3.1 Кредитного договору кредитної лінії кредит надається позичальнику у національній валюті України, після підписання договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника, або шляхом спрямування за заявою позичальника суми виданого кредиту на його добровільний цільовий внесок в додатковий капітал.
Позивач виконав умови кредитного договору кредитної лінії та перерахував кошти згідно доручення позичальника від 14.08.2020 року на зарахування коштів в сумі 50 000 грн. 00 коп. на рахунок AT КБ «Приват банк», підтвердження перерахування - платіжна інструкція №21833 від 14.08.2020 року.
Відповідно до п.п. 2 п. 2.4 кредитного договору кредитної лінії позичальник зобов`язаний повертати кредит та сплачувати нараховані проценти, в порядку, визначеному останнім укладеним Додатковим договором про транш до договору, що є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п.п. 8 п. 2.4 кредитного договору кредитної лінії позичальник зобов`язаний сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком платежів частину кредиту щомісяця не пізніше 14 числа, вказаного в останньому укладеному додатковому договорі про транш. Якщо кредит був частково повернутий достроково і в поточному місяці не виникає зобов`язання повертати передбачену графіком платежів частину кредиту, позичальник зобов`язаний в будь-якому випадку сплатити не пізніше дати, вказаної у графіку платежів, фактично нараховані проценти на дату такого платежу.
Відповідно до п. 3.2 кредитного договору кредитної лінії плата за користування кредитом (проценти) становить сімдесят вісім процентів річних. Тип процентної ставки - фіксована. Збільшення фіксованої процентної ставки за договором можливо виключно за письмової згоди позичальника. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за кожен день користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Визначені цим пунктом проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після надання кредиту позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням позичальника або видачі готівкою, або спрямування суми виданого кредиту на добровільний цільовий внесок позичальника в додатковий капітал) до закінчення строку дії договору включно.
Відповідно до п. 3.3 кредитного договору кредитної лінії строк на який надається кредит та графік платежів зазначаються у додатковому договорі про транш, що є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 3.5 кредитного договору кредитної лінії прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів.
Відповідачем-1 було порушено п. 3 умов додаткового договору про транш №1, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем-1 повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором кредитної лінії.
Зазначене вище підтверджуються розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору кредитної лінії станом на 14.10.2024 року, з якого також вбачається, що заборгованість відповідача-1 перед позивачем за кредитним договором кредитної лінії складає : 69 019,24 грн., з яких:
16 028,37 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту станом на 14.10.2024 року;
52 990,87 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 11.02.2023 року по 14.10.2024 року.
Відповідно до п. 3.4 кредитного договору кредитної лінії позивач та відповідач-1 домовилися, що строк позовної давності за цим договором складає 10 ( десять) років, у тому числі щодо неустойки.
Відповідно до п. 7.7 кредитного договору кредитної лінії закінчення строку договору не припиняє виконання зобов`язань по договору, які виникли під час його дії та не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до п. 8.1 кредитного договору кредитної лінії, за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства та умов договору.
Таким чином, за кредитним договором кредитної лінії відповідач-1 був зобов`язаний сплатити заборгованість по тілу кредиту та нараховані проценти за користування ним.
Ухвалою Кагарлицького районного суду від 13 листопада 2024 року було відкрито провадження у справі розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Кагарлицького районного суду від 20 березня 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду.
Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 01 липня 2025 року позовні вимоги Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія) задовольнити.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг»:
- 16 028,37 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту станом на 14.10.2024 року;
- 52 990,87 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 11.02.2023 року по 14.10.2024 року,
що разом складає суму в розмірі 69 019 (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятнадцять) грн. 24 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» витрати по сплаті судового збору в сумі по 1009 (одну тисячу дев`ять) грн. 33 коп. з кожного та витрати на надання правничої допомоги в сумі 1333 (одну тисячу триста тридцять три) грн. 33 коп. з кожного.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач має право на стягнення з відповідачів розміру заборгованості за тілом кредиту, неповернутого позичальником, та стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих у межах строку дії кредитного договору, тобто за період з 11.02.2023 року по 14.10.2024 року.
Твердження представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лисюк О.В. про те, що необхідно позовні вимоги поданій справі необхідно залишити без розгляду, судом відхиляються, оскільки предметом позову по справі № 368/455/23 є стягнення заборгованості по сплаті процентів за період з 15.06.2021 по 10.02.2023 р. в сумі 52 471,36 грн., тобто вимоги по даних справі є різні і не переплітаються між собою.
Не погоджуючись з рішенням суду представник  ОСОБА_1 адвокат Лисюк О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити в цій нове судове рішення, яким позов задовольнити частково а саме стягнути тіло кредиту у розмірі 16 028,37 грн а в іншій частині позовних вимог відмовити посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 24 лютого 2022 року на території України було введено військовий стан та відповідно до прикінцевих положень ЦК України позичальник звільняється від відповідальності яка передбачена ст. 625 ЦК України, а також звільняється від сплати штрафних санкцій.
01 серпня 2025 року листом Київського апеляційного суду витребувано матеріали справи № 368/1796/24 з Кагарлицького районного суду Київської області.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Лисюк Оксаною Василівною, на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 01 липня 2025 року у справі за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія).
13 серпня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» - Дорошенка Б.П. в якому він просив рішення суду першої інстанції залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 серпня 2025 року справу призначено до розгляду.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено , частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, урахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Встановлено, що 14.08.2020 року між Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № В-20/042/20/196/04С про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія), відповідно до п.1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу-1 кредит у сумі (загальним розміром) 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.
14.08.2020 року позичальник звернувся з заявою в якій просив надати в межах ліміту відкритої йому за кредитним договором кредитної лінії транш у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.
Термін дії договору з 14 серпня 2020 р. до 14.08.2025 р., що складає 1826 днів.
Водночас, позивачем та відповідачем-1 у п. 3 додаткового договору про транш №1 було погоджено графік платежів.
Зазначений договір був підписаний як представником кредитодавця та позичальником, так і усіма поручителями.
Крім того між позивачем, відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 14.08.2020 було укладено договори поруки № В-20/042/20/196/04С (т.1 а.с. 8, 9, 10).
Строк дії договору поруки з моменту укладення і діє протягом 96 місяців, тобто до 14 серпня 2028, але в будь - якому разі до повного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором.
14.08.2020 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено додатковий договір про транш №1 до кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачу-1 транш у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп., з врахуванням вказаного траншу сума залишку виданого позичальнику кредиту складає 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.
Водночас сторонами у п. 1 додаткового договору № 1 було погоджено графік платежів по кредиту та відсотках.
Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 14.08.2020 (т.1 а.с. 11), останній просив переказати кошти згідно кредитного договору № В-20/042/20/196/04С від 14.08.2020 на банківський рахунок в АТ КБ «Приват Банк» в сумі 50 000 грн.
14.08.2020 Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» перерахувала вказані кошти, що підтверджується платіжним дорученням № 21833 від 14.08.2020 (т.1 а.с.13).
Згідно з розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору кредитної лінії № В-20/042/20/196/04С від 14.08.2020 (т.1 а.с.4) станом на 14.10.2024 заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед кредитною спілкою складає 69 019 грн. 24 коп., з яких: 16028 грн. 37 коп. - сума заборгованості по сплаті тіла кредиту за період з 14.10.2024 року; 52990 грн. 87 коп. - заборгованість по сплаті процентів за період з 11.02.2023 року по 14.10.2024 року.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було зроблено актовий запис про смерть № 313 від 23.06.2021 р.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб.
Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.
Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (частина 2 статті 527 ЦК України).
З огляду на норми частини 1 статті 1054 ЦК України, колегія апеляційного суду вважає, що у спірних правовідносинах позичальник має довести відсутність заборгованості у зв`язку з належним виконанням зобов`язання щодо повернення грошових коштів.
Згідно з частинами 1, 2 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що кредитна лінія - вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит.
Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця.
Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення частина 1 стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування».
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
Забороняється обмежувати споживача в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту - частина 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування».
Стаття 12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено умови договору про споживчий кредит.
Так, у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.
У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.
Обов`язковою умовою для укладення договору про споживчий кредит є згода споживача на доступ до інформації, що складає його кредитну історію, та на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій, включене до Єдиного реєстру бюро кредитних історій, інформації щодо нього та цього кредиту, визначеної Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Відсутність такої згоди споживача має наслідком відмову кредитодавця в укладенні договору та здійсненні кредитної операції.
Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № В-20/042/20/196/04С відповідно до якого було погоджено строк кредитування з 14 серпня 2020 р. до 14.08.2025 р., що складає 1826 днів та погоджено розмір відсотків за користування грошовими коштами.
У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Отже, як вбачається з матеріалів справи позивач просить стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом які передбачені кредитним договором тобто у порядку ст. 104 8ЦК України.
Разом з тим, дійсно відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином вказані перехідні положення стосуються саме стягнення відсотків за неправомірне утримання коштів поза межами строку дії кредитного договору.
Натомість, наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.
За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
Отже, посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на неможливість стягнення відсотків за користування кредитом на час військового стану є необґрунтованими, оскільки зупинено стягнення яке передбачене ст. 625 ЦК України, тобто штрафні санкції які сплачуються після прострочення заборгованості за кредитним договором, разом з тим, підставою для звернення з позовом стала несплата відсотків за користування кредитними коштами у межах кредитного договору, тобто на підставі ст. 1048 ЦК України, стягнення яких на час військового стану зупинено не було.
Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.
Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення а рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 01 липня 2025 року - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Лисюк Оксаною Василівною -залишити без задоволення.
Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 01 липня 2025 року- залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна