Справа № 943/2417/24
Провадження № 22-ц/801/2386/2025
Категорія: 53
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року	Справа № 943/2417/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинський В.П.,
суддів Голоти Л.О., Копаничук С.Г.,
за участі секретаря судового засідання Ходакової М.Г., представника ОСОБА_1 – адвоката Вишаровської В.К., представника ОСОБА_2 – адвоката Поліщука Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Васечка Юрія Андрійовича на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 10 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року  ОСОБА_2 звернувся з позовом до  ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, мотивуючи позовні вимоги тим, що 19 серпня 2023 р. о 15 год. 20 хв. на 532 км+800м а/д М06 Київ-Чоп, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, і не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та здійснив зіткнення з автомобілем DAF ТЕ96 NAM338, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом KOGEL SN 24 д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який внаслідок інерції здійснив наїзд на дорожню огорожу. Внаслідок ДТП транспортні засоби та дорожня огорожа отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.
Постановою Буського районного суду Львівської області від 22.10.2023 по справі 445/2038/23 ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та йому призначено відповідне стягнення в межах даної статті.
Зазначає, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_4 , він є власником транспортного засобу автомобіля DAF ТЕ96 NAM338, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом KOGEL SN 24 д.н.з. НОМЕР_3 відповідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_5 .
Відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № 466.24ЕД від 17.05.2024 р. вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля DAF TE96NAM338, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП 19.08.2023 року, станом на момент ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, становить: 349 417,82 грн (Триста сорок дев`ять тисяч чотириста сімнадцять гривень 82 копійки).
Ринкова вартість автомобіля DAF TE96NAM338, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 з врахуванням пошкоджень наявних після ДТП 19.08.2023 року, станом на момент ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, становить: 43 286,25 грн (Сорок три тисячі двісті вісімдесят шість гривень 25 копійок).
Отже, різниця між вартістю транспортного засобу «DAF TE96NAM338» д.н.з. НОМЕР_2 до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 306131,57 грн.
Відповідно до Висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № 467.24ЕД від 28.04.2024 р. Вартість матеріального збитку завданого власнику напівпричепа Kogel SN 24, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого в ДТП 19.08.2023 року, станом на момент ДТП, становить: 160 154,39 грн (сто шістдесят тисяч сто п`ятдесят чотири гривнi 39 копiйок).
Ринкова вартість напівпричепа Kogel SN 24, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_3 з врахуванням пошкоджень наявних після ДТП 19.08.2023 року, станом на момент ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, становить: 44 555,00 (сорок чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 00 копійок).
Отже, різниця між вартістю транспортного засобу «Kogel SN 24» д.н.з. НОМЕР_3 до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 115 599,39 грн.
Таким чином, загальний розмір збитків, завданих позивачу становить 421730,96 грн.
Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 10 вересня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 майнову шкоду завдану внаслідок ДТП в розмірі 263 230,96 (двісті шістдесят три тисячі двісті тридцять гривень 96 копійок).
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 судові витрати, пов`язані із розглядом справи, а саме проведення експертизи в розмірі 20 500 (двісті тисяч п`ятсот) гривень.
Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 2632 (дві тисячі шістсот тридцять дві) гривні.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник ОСОБА_1 – адвокат Васечко Ю.А. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просив оскаржуване рішення змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 500 грн матеріальної шкоди (франшизи), в решті задоволення позовних вимог відмовити. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_4 , позивач є власником транспортного засобу автомобіля DAF ТЕ96 NAM338, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 79), із напівпричіпом KOGEL SN 24 д.н.з. НОМЕР_3 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_5 (а.с. 40).
Згідно обставин даної ДТП установлено, що 19 серпня 2023 р. о 15 год. 20 хв. на 532 км+800м а/д. М06 Київ-Чоп, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, і не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та здійснив зіткнення з автомобілем DAF ТЕ96 NAM338, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом KOGEL SN 24 д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який внаслідок інерції здійснив наїзд на дорожню огорожу. Внаслідок ДТП транспортні засоби та дорожня огорожа отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.
У подальшому, постановою Буського районного суду Львівської області від 22.10.2023 по справі 445/2038/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та йому призначено відповідне стягнення в межах даної статті.
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» поліс АТ/3348333 з лімітом за шкоду завдану майну в розмірі 160 000 грн та франшизою 1500 грн (а.с. 9).
У зв`язку з страховим випадком, що стався внаслідок ДТП 19.08.2023 року за участі водія ОСОБА_1 транспортного засобу «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_1 цивільно-правова відповідальність, якого на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» поліс АТ/3348333, тому було складено страхові акти за результатами яких прийнято рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 в сумі 20 587,90 грн та 137 912, 10 грн (а.с. 10, 11).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами розмір майнового збитку, завданого йому в наслідок ДТП від 19.08.2025 року за участю ОСОБА_1 , що складає 263 230,96 гривень.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.
Відповідно до частини першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана, зокрема, майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 даного Закону).
Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Як вбачається з матеріалів справи постановою Буського районного суду Львівської області від 22.10.2023 по справі 445/2038/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в дохід держави.
У зв`язку з страховим випадком, що стався внаслідок ДТП 19.08.2023 року за участі водія ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», поліс АТ/3348333, було складено страхові акти за результатами яких прийнято рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 в сумі 20 587,90 грн та 137 912, 10 грн.
За заявою ОСОБА_2 про проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи автомобіля DAF TE96NAM338, та напівпричепа Kogel SN 24, судовим експертом Картавовим Ю.О. було складено висновки транспортно-товарознавчих експертиз № 467.24ЕД від 28.04.2024 р. та № 466.24ЕД від 17.05.2024 р, відповідно до яких загальна вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля DAF TE96NAM338, та напівпричепа Kogel SN 24, пошкоджених в ДТП 19.08.2023 року становить 421 730,96 грн.
Таким чином, оскільки вартість заподіяної шкоди становить 421 730,96 грн, ПАТ «НАСК «Оранта» було відшкодовано 148 500 грн, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що складає 263 230,96 грн.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо безпідставного прийняття судом першої інстанції висновку експерта як належного доказу з підстав порушення експертом п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а саме те, що експертом не було оглянуто пошкодження транспортного засобу, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.
Так, відповідно п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.
Отже експерт має право провести дослідження на підставі наданих документів (вихідних даних) у випадку наявності вихідних даних, вичерпної інформації, необхідну для ідентифікації ТЗ та визначення його технічного стану, комплектації та пошкоджень, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, фотографій або відеозаписів, що відображають усі пошкодження, номери агрегатів та загальний вигляд ТЗ.
За таких обставин доводи апелянта щодо визнання висновків експерта недопустимими доказами є безпідставними.
Крім того апеляційний суд зауважує, що відповідач у разі незгоди з висновками транспортно-товарознавчих експертиз, не був позбавлений можливості заявити клопотання про проведення повторної або додаткової експертизи, проте таким правом не скористався.
Також колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про те, що при проведенні експертизи автомобіля DAF TE96NAM338, судовим експертом для визначення ринкової вартості автомобіля взято до уваги модель автомобіля не «ТЕ», а «FA XF BL», оскільки позначка «ТЕ» не є окремою моделлю вантажівки, а є позначкою комплектації/модифікації автомобіля.
Поряд з іншим, судова колегія вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи обґрунтовано взяв до уваги саме висновок судового експерта, а не звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, оскільки висновок експерта складений з дотриманням вимог чинного законодавства, експертиза проводилась судовим експертом, який має відповідну кваліфікацію та внесений до державного Реєстру атестованих судових експертів, експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.
З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Васечка Юрія Андрійовича залишити без задоволення.
Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 10 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 03 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач:                                 В.П. Рибчинський
Судді:                                                 Л.О. Голота
                                                                               С.Г. Копаничук