Справа №: 398/6149/25 
провадження №: 3/398/48/26 
ПОСТАНОВА
Іменем України 

"15" січня 2026 р. м. Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Шинкаренко Ірина Петрівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградської області відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 446795 від 07 вересня 2025 року цього дня о 22 год. 38 год. в Кіровоградській області, Олександрійському районі, с. Войнівці, вул. Центральна, 1А/2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Мазда, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан визначення алкогольного сп`яніння проводився на місці із застосуванням приладу алкотестеру Драгер, номер тесту 12370. Результат огляду 3,29 проміле. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Дмитренко О.О., подала до суду клопотання про закриття провадження у справі, обґрунтовуючи свою позицію наступним. Зазначає, що матеріалами адміністративної справи спростовується факт перебування її підзахисного в стані алкогольного сп`яніння, у нього були відсутні ознаки такого стану, відтак і підстав для проведення огляду не було. Звертає увагу суду на невідповідність ознак алкогольного сп`яніння, зазначених у акті огляду на стан сп`яніння, фактичним обставинам, відтак вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду вважається необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. Крім того, зазначає про порушення норм КУпАП та Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» при використанні газоаналізатору Drager, оскільки допущено перевищення інтервалів технічного обслуговування газоаналізатору, який складає не більш ніж 6 місяців. ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» є єдиною компанією на території України, яка має права від концерну Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина) щодо виконання вищезазначених операцій. За таких обставин прилад Drager Alcotest 6810 серійний заводський №ARCE-0237 не має законних підстав використовуватись з 01.03.2022 (через необхідність здійснити операції «Сервісне технічне обслуговування», «Регулювання» («Градуювання») та, відповідно, «Повірка» газоаналізатора, через 6 місяців, починаючи з 01.09.2021, а його результати у зазначений період отримані з порушенням правил експлуатації приладу. Також захисник вказує про несанкціонований доступ до налаштувань газоаналізатору, оскільки З 01.03.2022 до цього часу газоаналізатор Drager Alcotest 6810 серійний заводський №ARCE-0237 до уповноваженого сертифікованого сервісного центру Drager не надходив та, відповідно, не обслуговувався, а згідно наданої до суду роздруківки чеку («ОСТ. КАЛІБРУВ.») датою останніх операцій «Сервісне технічне обслуговування» та «Регулювання» є 24.09.2024. Зазначає про неточність вимірювань газоаналізатору у зв`язку з вичерпанням його ресурсу, оскільки газоаналізатори Drager Alcotest 6810 інтенсивно експлуатувалися у підрозділах МВС України більше 10 років, що може впливати значною мірою на точність цих засобів вимірювальної техніки. Адвокат звертає увагу суду на невідповідність долученого до протоколу чеку тестування визначеному результату тестування ОСОБА_1 . Так, до матеріалів справи долучено чек тесту газоаналізатору драгер № 12370 від 07.09.2025, відповідно до зазначених в чеку тесту відомостей тестування проводилося 07.09.2025 о 22 год. 42 хв. Разом з тим, тестування проводилося значно пізніше, о 22 год. 46 хв., що підтверджується відображеним часом на долученому до протоколу відеозаписі. Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 не забезпечено проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та взагалі не роз`яснено такого права, внаслідок чого водій сприйняв огляд на місці зупинки транспортного засобу як єдиний та безальтернативний варіант та не усвідомлював право на проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я. Також поліцейські після тестування технічним приладом драгер та при ознайомленні підзахисного з документами не отримали категоричної та однозначної згоди з результатами тестування. Направлення до закладу охорони здоров`я поліцейські склали о 22 год. 40 хв, тобто задовго до початку тестування підзахисного. Адвокат вказує на те, що водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (п. 1 Розділу ХІІІ Інструкції № 1395) та матеріали справи не містять жодного документу про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем та/або передачу транспортного засобу іншому водію. Крім того, захисник зазначає про безпідставність зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять жодних доказів реального існування підстав зупинення транспортного засобу, а повідомлена причина - невмикання правого покажчика повороту перед зупиненням автомобілю на узбіччі, виконаним на виконання вимоги поліцейського, є вигаданою, оскільки виникла вже після висунення поліцейським вимоги зупинитися. Сторона захисту вважає долучені до протоколу відеозаписи неналежним та недопустимим доказом, оскільки вони не відповідають вимогам безперервності відеозйомки, складаються з кількох файлів та мають ознаки втручання. Також адвокат зазначає, що матеріали адміністративної справи складені із суттєвими порушеннями, зокрема ОСОБА_1 не роз`яснено його права і обов`язки, не забезпечено право на юридичну допомогу адвоката.
Крім того, адвокат Дмитренко О.О. подала до суду клопотання про призначення покарання з урахуванням принципу індивідуалізації та у разі, якщо суд не погодиться з позицією сторони захисту і визнає ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення не призначити йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом та врахувати наявність у ОСОБА_1 3 групи інвалідності довічно, необхідність лікування та реабілітації дружини, необхідність забезпечення неповнолітніх дітей, відтак що право на керування транспортним засобом є для ОСОБА_1 об`єктивно необхідним для здійснення трудової діяльності, забезпечення належного догляду за членами сім`ї, реалізації реабілітаційної програми дружини та виконання обов`язків щодо забезпечення дітей. 
Також в матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_1 , з яких вбачається, що він свою вину у вчиненому правопорушенні не визнає, заперечує вживання алкоголю в день складення протоколу та напередодні, вважає, що підстав для проведення огляду не було, зазначає про надмірну наполегливість та тиск з боку поліцейських щодо проведення огляду, наголошує, що поліцейськими йому не було роз`яснено права не погодитися з результатом тестування та пройти огляд у закладі охорони здоров`я, а з результатом тестування на виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 категорично не згоден. 
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його захисник адвокат Дмитренко О.О. підтримала подані клопотання, наполягала на наявності підстав для закриття провадження у справі, невідповідності фактичних обставин тим, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а у разі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для притягнення його до відповідальності – просила застосувати принцип індивідуалізації покарання та не призначати додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Вислухавши пояснення адвоката Дмитренко О.О., дослідивши матеріали справи, ретельно проаналізувавши всі доводи та аргументи сторони захисту, суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
В своєму рішенні від 29 червня 2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».
Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, постанові Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі-Порядок), Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі-Інструкція).
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Пунктом 2 Порядку передбачено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Згідно з п. 4 Порядку огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
За змістом п. 3 Розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. 
Згідно з п. 3 Порядку огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункти 3, 5 розділу ІІ Інструкції).
Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції передбачено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 446795 від 07 вересня 2025 року, який складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та в якому розкрито суть адміністративного правопорушення;
- результатом тестування технічного приладу Drager Alcotest 6810 від 07 вересня 2025 року, тест № 12370, де зазначено наявність 3,23 проміле алкоголю;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, де зазначено позитивний результат тестування у виді 3,29 проміле алкоголю;
- відеозаписами з технічного засобу поліцейського – бодікамери 2023000089, що є додатком до протоколу.
Досліджуючи наявні в матеріалах справи відеозаписи, судом встановлено, що після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , під час спілкування з останнім у поліцейського виникли підстави вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, після чого поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням алкотестера «Драгер», повідомивши водія про наявність у ньогоознак алкогольного сп`яніння (час відеозапису 22:44). Результатом тестування виявлено 3,29 проміле алкоголю у повітрі, що видихається. На запитання поліцейського, чи згоден водій з таким результатом, ОСОБА_1 своєї незгоди чи заперечення не висловив ,відповіді на запитання поліцейського не надав (час відеозапису 22:46). Після цього йому повідомили, що відносно нього буде винесено постанову за порушення ПДР України та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що його відсторонено від керування транспортним засобом (час відеозапису 22:47). Крім того, поліцейськими роз`яснено ОСОБА_1 права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (час відеозапису 22:50). 
Враховуючи зазначене, суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та доведеність його вини дослідженими матеріалами справи.
Щодо доводів сторони захисту про недоведеність матеріалами справи наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя зазначає наступне.
Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Захисник зазначає про відсутність ознак алкогольного сп`яніння у водія, невідповідність зазначених у акті огляду ознак такого стану фактичним обставинам та поведінці останнього, отже, вимога щодо проходження огляду є необґрунтованою та безпідставною.
Суддя зазначає, що встановлення наявності у водія конкретних ознак алкогольного сп`яніння, визначених Інструкцією, належить до виключної компетенції поліцейського, який з огляду на виявлені ним підстави робить припущення про перебування водія у стані сп`яніння та пропонує пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, оскільки керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є грубим порушенням ПДР України та тягне за собою адміністративну відповідальність. А вже здійсненням визначеної законом процедури огляду підтверджується або спростовується перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. 
Щодо порушення норм КУпАП та Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» при використанні газоаналізатору Drager, на які вказує захисник, суддя зазначає, що згідно роздруківки Drager Mobile Printer, яка є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 446795, тестування проводилося за допомогою приладу Alcotest 6810 ARCE – 0237, значення у рядку "ост.калібрув." – 24.09.2024, за результатами тесту у ОСОБА_1 виявлено 3,29 % проміле алкоголю в крові, зазначено номер тесту 12370.
За клопотанням адвоката судом витребувано від ГУНП в Кіровоградській області дані про зазначений технічний прилад Alcotest 6810, на що до суду надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/4988 від 24.09.2024, чинне до 24.09.2025, згідно з яким ДП "Укрметртестстандарт" здійснено повірку газоаналізатора Alcotest 6810, зав. № ARCE – 0237, виробник Drager Safety AG&Co.KGaA (Німеччина), за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019.
Так, постановою КМУ від 4 червня 2015 року № 374 «Про затвердження переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці» у п. 23 зазначено, що до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці належать газоаналізатори (в тому числі аналізатори вихлопних газів), газосигналізатори, які використовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, зокрема, у діяльності з контролю безпеки дорожнього руху та технічного стану транспортних засобів.
Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. 
Відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» для газоаналізаторів (в тому числі аналізатори вихлопних газів), газосигналізаторів встановлено міжповірочний інтервал в один рік.
Отже, наведеними нормами Закону встановлюється обов`язковість проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, до яких належать, серед іншого, газоаналізатори.
З матеріалів справи встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився 07 вересня 2025 року, тобто в межах строку дії свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки Alcotest 6810. Відтак оскільки газоаналізатор своєчасно пройшов повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, підстав не довіряти його показанням немає, як і немає підстав для визнання недійсним чи неправдивим результату проведеного за його допомогою тесту на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 . Крім того, під час проведення огляду водій не висловив недовіри до технічного стану газоаналізатора та не заявив вимоги надати відповідні документи.
Суддя не приймає доводи захисника щодо відсутності належної повірки газоаналізатора Alcotest 6810, оскільки у відкритому доступі в мережі Інтернет міститься свідоцтво про уповноваження ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" на проведення повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології від 07.02.2024 № П-129-2024, чинне до 07.02.2029, видане Міністерством економіки України. 
Також суддя відхиляє аргументи адвоката щодо неналежності долученого до протоколу чеку тесту результатам огляду ОСОБА_1 через розбіжності в часовому відображенні здійснення відповідних дій на роздруківці за результатом огляду та відеозаписі, оскільки така розбіжність може бути викликана різними налаштуваннями технічних пристроїв та не впливає на сприйняття судом фактичних обставин справи.
Захисник Дмитренко О.О. серед іншого також зазначила про незабезпечення проведення огляду водія у закладі охорони здоров`я та не роз`яснення йому такого права. Водночас, суддя зазначає, що огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводиться найближчому у закладі охорони здоров`я у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським. Отже, для наявності підстав для проведення огляду у закладі охорони здоров`я водій або має відмовитися від проходження огляду на місці зупинки поліцейським, або має висловити незгоду, яка має бути виражена конкретними і активними діями, які б однозначно свідчили про заперечення результату проведеного поліцейським огляду. Водночас, як вбачається з відеозапису, долученого до протоколу, ОСОБА_1 після тестування за допомогою приладу «Драгер» на запитання поліцейського, чи згоден він з таким результатом, відповіді не надав, будь-яких пояснень чи заперечень не висловив (час відеозапису 22:46). Відтак, поліцейським зазначена поведінка розцінена як згода із результатом, що відповідає обстановці, зафіксованій на відеозаписі. Суддя вважає за необхідне відзначити, що особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, має абсолютне право користуватися наданими їй законом правами, зокрема, заявляти клопотання, надавати пояснення по суті справи тощо. Зазначені та інші права водієві було роз`яснено належним чином, що зафіксовано на відеозаписі (час 22:50). 
Зазначення у протоколі обставини про відмову водія від проходження огляду у медичному закладі суд вважає такою, що не відповідає встановленим фактичним обставинам справи, однак зазначене не спростовує висновку суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи адвоката про невідсторонення водія від керування транспортним засобом спростовується дослідженим суддею відеозаписом, де о 22:47 поліцейські повідомили водія про його відсторонення, та в подальшому неодноразово наголошували про заборону керувати транспортним засобом у зв`язку з виявленим станом алкогольного сп`яніння.
Посилання сторони захисту щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху та КУпАП незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки. 
Щодо належності та допустимості наданих поліцією відеозаписів як доказів слід зазначити, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису передбачено у випадках, зазначених у ст.266 КУпАП, ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію України». Також відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення. Наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозапис складається двох відеофайлів, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу та всі разом, оскільки при відтворенні відеофайлів вбачається, що час закінчення одного збігається в свою чергу з початком відліку часу іншого, що відображають безперервність відеозапису та відтворюють обставини події). Про долучення відеозапису з нагрудної бодікамери 2023000089 як додатку до протоколу про адміністративне правопорушення, зроблений відповідний запис в протоколі. Досліджений у судовому засіданні відеозапис надає можливість конкретизувати поведінку осіб, відтворити фактичні обставини події, а тому є належним та допустимим доказом і жодного сумніву у своїй достовірності у судді не викликає.
Таким чином, суддею під час розгляду справи не встановлено в діях поліцейських істотних порушень встановленої законом процедури щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння та фіксації такого огляду, а аргументи сторони захисту щодо неправомірності дії поліцейських спростовуються дослідженим у судовому засіданні безперервним відеозаписом події. 
Всі доводи та аргументи сторони захисту були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу під час розгляду цієї справи, проте не надали можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.
При накладенні стягнення судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, а також ступінь його вини. З врахуванням наведеного вважаю, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Так, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає альтернативи основного та додаткового покарань, тому дискреційні повноваження суду обмежені імперативно встановленими нормами при обранні та застосуванні до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до положень ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом. Позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Таким чином, ОСОБА_1 , реалізувавши своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами України.
Як слідує з вимог п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. КУпАП не містить положень, які б дозволяли суду призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено відповідною статтею Кодексу.
Крім того, суддя зазначає, що суспільна небезпечність адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, полягає в тому, що водій, усвідомлено ігноруючи вимоги ПДР України щодо заборони керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від моменту початку руху в стані сп`яніння та до його закінчення створює потенційно небезпечну для свого життя та здоров`я та інших учасників дорожнього руху ситуацію. Саме тому своєчасна та правомірна реакція з боку держави на такі факти є надзвичайно важливим важелем впливу на осіб, котрі порушують встановлені законом заборони, та своєрідним запобіжником задля уникнення небажаних шкідливих або навіть небезпечних наслідків. 
Наведені стороною захисту обставини не можуть стати підставами для незастосування до нього обов`язкового додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. В інакшому випадку, порушуватиметься принцип правової визначеності, який є невід`ємною складовою верховенства права, та гарантує, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.
Таким чином, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке є наслідком порушення ПДР України, особу правопорушника, ступінь його вини, суддя дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості і обґрунтованості та буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення як ним так і іншими особами аналогічних правопорушень.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», підлягає стягненню з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 665 грн 60 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Реквізити для сплати штрафу: назва платежу: Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; номер рахунку UA658999980313000149000011001; отримувач коштів: ГУК у Кіров.обл./Кіров.обл./21081300, код за ЄДРПОУ: 37918230; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 21081300; призначення платежу *; 121; код платника; ПІБ адмінштраф.
Реквізити для сплати судового збору: назва платежу: Надходження від стягнення судового збору на користь держави; номер рахунку UA908999980313111256000026001; отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ЄДРПОУ: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3-х місяців.

Суддя Ірина Петрівна Шинкаренко